A HIUA. 107 



szemnek kiválóan síHél lekinlelet kíilesíiniiz : a sz;'ij 

 és áll között látható harántráncz s egyáltalában a 

 szájtájék cgvbealakulása a leggonoszabb konokságot 

 Jelezi s a fogak hiánya ezt a vonást még éiesbíti, 

 ugA'anezt teszi a homlok harántránczozata is. 



A szerencsétlen fölvételek \'ic..\nti, vSziia 111. 



tábla itt a I\\ táblán kiliti Komaromi Imki: uramat 

 Hkrkf-: Pai. társaságába keverik, holott szakértő fel- 

 vétel mellett nagyon messze esnének a magyar lovas- 

 betyár típusától. 



A l\'-ik tábla következő alakja balaton-edericsi 

 Jobbágy József, mely elálló fülével, a jobb arczfél 

 ideges ráugatástól eredő ránczozatával s egyáltalában 

 az arczvonások teljes feldúlásával az alkoholizmus 

 típusát állítja elénk, öregbítve a szemköz erős, merő- 

 leges ránczozatával melynek eredete — mint már 

 tudjuk is — a vakító napfénvnek a felvételnél való 

 hatásától ered. Ennél az arczképnél a két felvétel 

 fedi eg}'mást, vagyis társíthat(j : de mind a kettő egy- 

 formán a ,,rosszarczúság" benyomását teszi, élénken 

 emlékeztetve még azokra a bizonytalan nemzetiségű 

 beszármazottakra is, ú. n. ,,kucséberekre'', a kik itt 

 mag\'ar földön eliszákosodnak. 



A sorozat utolsó alakja tördemiczi Ravasz Ferexcz, 

 kinek arczfelőli képe minden vonása szerint — nem 

 kis részben a szemkifejezés feldúlt volta folytán — 

 azt a típust ábrázolja, a melyet a rendőrség és köz- 

 felfogás a ,, betörők" közé sorol, oly jelzőv^el, a mely 

 betörőkkel való kapcsolatban egy érdemes községre 

 nézve határozottan sértő, a melyet tehát mellőznöm 

 kellett. Az arczél valamivel enyhébb. 



P2vvel végződik az 1900. évi kongresszusi kiad- 

 ványnak méltató és bíráló szemléje, a mely bízó- 



