138 AZ IGAZI MAGYAROK. 



van a szeme tájékán. Egészen más RAcz uram, ki 

 nyilván a törökvikig után Szegedet megszálló elemek 

 ma mái' teljesen meg- és át- meg átmagyarosodott 

 ivadéka, kinek már éppen csak a „szeme csillogásá- 

 ban" van valami cseppség, mely korlátozza a teljes 

 határozottság kifejezését. 



A TANÚSÁG. 



Ha valanii, úgy az a föltevés áll legtávolabb 

 tőlem, hogy ezekkel a ,, magyar arcz'' kérdését meg- 

 oldottam, vagy kimerítettem volna. V^^mbéri éppen úgy, 

 mint HuNFALVv s velők iskoláik megegyeznek abban, 

 hogy a magyarság bárhol alakult legyen, vegyes ele- 

 mek szerencsés keveréke; és minthogy az: a legrégibb 

 alkotó részek is atavisztikus soron föl-fölvetődnek a 

 nemzedékekben. Ezeknek fölismerése nagy feladat, 

 mely csak átgondolt, szigorúan végrehajtott módszerrel 

 lesz lehetséges, a melynek kifejtése azonban inkább 

 a magyarság jellemrajzának keretébe tartozik. 



Abban azonban meg vagyok nyugodva, ú. m: 



1 . Hogy sikerült az anthropologiai arczképek föl- 

 vételére tartozó föltételeket megállapítani. 



'2. Hogy kimutattam a szeui kifejezésében a magyar 

 jegyet, mely az egész tipus lényét kisugározza. 



■Hozzáteszem, hogy ez a jegy azoknál is kifejlő- 

 dik, a kik idegenül beszármazva, ráhelvezkedtek a 

 nemzetnek a köztudatban élő töiiénelmi alapjára, 

 avval az egy különbséggel, hogy ezeknél bizonyos 

 indulatok másképen, i'endesen hevesebben, kitörés- 

 szei'űen nyilatkoznak meg akkor, a mikor az ősi soron 

 színmagyarnak vehető elem csak fölmelegszik ;- és 

 hogy amazoknál a kit()rő harag, a féktelen düh oka 



