ÚSl SZERVEZET. 1 '> 1 



sátorban, a lanvan és az ősfoglalkozások alkalmatos- 

 ságában a főnek abszolút rendelkezési hatalma, nagy 

 tekintélye gyökereztette mégoly mélyen a monarchikus 

 szervezethez való i'agaszkodást, /////// coiii^iiiciis intí:- 

 jut'iiyt. Krre még visszatérünk. 



ÓSOYŰLÉS. 



A kozös érdekek gondozására nézve oly öseredetü 

 intézményt gyanítok, mely csak a közelmúltban vesz- 

 hetett ki teljesen; de a múlt XIX. század ut(jlsó 

 harmadában még megTolt. Ez az intézmény az 

 „ösgyülés'', mely a mostkori ,.plebiscitum" mása; 

 sőt ennél is mélyebbre ható. Fontos közügyben t. i. 

 a hol a közhizaloiu föl volt vetve, nem a törvény- \'agy 

 bármely jogszokás alapján jogosultak többsége döntött, 

 hanem a nép szava, értve az érdekelt nép egyetemét: 

 férfia, asszonya, mindkét nemű ifjúsága, le a gyerekig; 

 ezeknek megegyezése határozott.^ Az ősgj^ülés min- 

 denkor teljes nyilvánossággal ,.az Isten szabad ege 

 alatt- tartatott meg; vezetett az, akinek ahhoz való 

 esze volt, a kiről ezt általánosan tudták, a kiben éppen 

 ezért a közbizalom összpontosult. 



A mióta a tanyák városi központokhoz tartoznak, 

 közérdekben ezekhez vannak vonva, az igazi közügy 

 azokon a bámulatos találkozókon dőlt el, a melyek 

 vasárnapokon délelőttönként a székház előtt állottak 

 össze. 



Ott dőlt el a közügy; noha csoportok alakultak a 

 ..hozzáillőkből" s a vagyon szerint rangosabb a ran- 

 gosabbal állott össze. Innen a .Jöttment" föltétlenül ki 

 volt zárva. 



' A X!X. század nyolczvanas éveinek elején engem még ősgyűlés jelölt 

 Szegeden képviselőnek. 



