A SZEMLKLŰDKS. 159 



A SZEMLÉLŐDÉS. 



De hat ez a noniad természellel ei;yez() szemlé- 

 lődő hajlam, ulúbb megrögzött jellemző tulajdunság, 

 nagVíMi éreztette és érezteti mind e mai napig káros 

 hatását is, toképen abban, hogy a magvar a foly- 

 tonos szemességet és iparkodást követelő foglalko- 

 zást, a minő a kereskedéssel és az iparral jár, 

 nemcsak nem kedveli, hanem sokszorosan magához 

 illőnek sem tartja. A természet törvénye előtt meg- 

 hajlik ugyan és ekkor hihetetlen munkát végez; de 

 a mint ez megTan, visszaesik szemlélődő állapotába 

 és csak a szükség vas kényszere alatt lát munka 

 után. Legföltünőbb bizonyítéka ennek a jelenségnek 

 a mezei munka. Magyarország búzatermő területének 

 megművelése és az aratás, mint eg^-azon népréteg 

 izomerejére nehezedő munka, eg\'általában a legna- 

 g>'obbak és legnehezebbek közé tartozik; különösen 

 az aratás, mely rövid idő alatt elvégzendő és halo- 

 gatást nem tűr, mint munka nag\^ és szerfölött sú- 

 lyos. Am a magyar, a természet kényszere alatt „neki- 

 fohászkodik"' és bámulatosan elvégzi ; de mindenképen 

 azon van. hogy ez a nag\' munka fedezze az egész 

 év szükségletét. A mi a két aratás között idő marad, 

 az is dolog — de nem iparkodás ideje. Xemzeti ipara, 

 mely kezében van, csak az, a mi az egykori nomád 

 állapottal eg}'bevág: saru, irhás-öltözet, szűr-, nyereg- 

 és szíjjártó munka, a melyekben elsőrendű ; de pon- 

 tatlan, halogató, még pedig mindig a íöld érdekében. 

 Mint iparosnak is nem iparának kifejlesztése, hanem 

 földbirtok szerzése legalább egy kis szőlő jár az 

 eszében és miheM ez megvan, mind hűtelenebb lesz 

 a szerszámhoz. A mag}'ar ember földéhsége hihetet- 

 lenül intenzív s ezen át fejlődik ki egész hazaszeretete. 



