164 A KIFf:JTÉS. 



Felébred azonban a férfias dacz : 



A kalapom fére vágom, 

 Kifogok én a világon. 



Bekövetkezik ennek túlsága is, mely alatt azonban 

 bánat lappang: 



Nem tűrök több bosszúságot, 

 Tovább rúgom a világot. 



Legvégül következik a lemondás: 



Szeretem én a babámat, 

 De még inkább a hazámat. 



Ez a végső kifejlődés rokon a Petőfi Sándor 

 e mondatával : 



wSzabadság, szerelem, 

 E kettő kell nekem ; 

 Szerelmemért feláldozom 

 Az életet, 



Szabadságért feláldozom 

 Szerelmemet. 



Természetes, hogy a közrendű magyar legénynél 

 a vSzerelem és a hazaszeretet más alapból indul, mint 

 a forradalom költőjénél, ki egy nagy korszak ese- 

 ményeinek kialakulására egész lelkületével hatott és 

 el is fogadta a hazaszeretetért a halált. 



A csalódott legény, a közvetetlen felindulás eseteit 

 véve ki, nem ragadott fegyvert, hogy a hűtelent vagy 

 vetélkedő társát elpusztítsa, hanem - különösen ré- 

 gebben — elkeseredésében felcsapott katonának, mi 

 akkor egyértelmű volt a messze idegennel. De az a 

 haladvány, mely a nemzetet a legmagasabb pontra 

 helyezi, tényleg és nemcsak tánczszóban, hanem a 

 legkomolyabb formában, a balladában is megvan. 



A Kriza János gyűjtötte balladák között a „Ke- 



