166 A KIFEJTKS. 



TALÁLÓS MESE. 



Megnyilatkozik a mag}^ar nép elméjének éle a 

 találós mesében, melyben sokszor kedves a játsziság is. 



Ha vize van, bort iszik; ha \'ize nincs, vizet iszik. 



(A molnár.) 

 Nem csinálják, mégis lesz. 



(A hasadás.) 

 Hold elejti, 

 Nap felkapja. 



(A harmat.) 



Neked van, nekem is van, 



Kertben kis kórónak is van. 



(Árnyék.) 

 Mikor fél a nyúl? 



(IMikor ketté vágják.) 

 Melyik oldalára esik a nyúl, ha meglövik ? 



(i\ szőrös oldalára.) 

 Miért iszszák meg a bort? 



(Alert nem kell magnak.) 

 Melyik oldalán van az ökörnek több szőre ? 



(A melyikre farkát csapja.) 

 Hányat tojik a pipiske ? 



(Hol többet, hol ke\-esebbet.) 



\'an leíró találós mese is : 



Amoda mén tipetopu = (a szamár patái kopognak) 

 Hátán \iszi genyegúnya -= (bundán ül a juhász) 

 Szeme négy, füle négy, ) embernek, állatnak 

 Körme pedig huszonnégy ^ eg^^ütt. 



(Juhász szamáron.) 

 Akad igen mélyértelmü is : 



Mi a legnehezebb dolog a világon ? 



(Várni, nem jönni ; lefeküdni, nem aludni.) 



Legyen elég a következő mondásokkal : 



Ki minek nem mcstöre, hóhéra az annak. 

 Reggel táncz, este láncz. 

 Nagy ember ha botlik, nagyot botlik. 

 Jobb a kevés enyém, mint a sok másé. 



