94 



akarunk; ezért adózlatá az ipart, mit tenni nemzeti jólét 

 ellen elkövetett bűn. Ha ő ezután eszméit, nézeteit, és 

 elveit változtatva 's jobbakkal fölcserélve, tökéletes 

 földismeretet teend lehetővé, ha ennélfogva a' föld minő- 

 ségét veszi adókulcsául, és ig-azságos arányban huszadott 

 kivan ott, a' hol eddig ötödöt húzott; és megfordítva, 

 ötödöt követel ott, hol eddig húszaddal is megelégedett; 

 ekkor, 's csak akkor hagyandja bántatlanul az ipartőkétj 

 igy és csak igy kerűlendi el azt, mitől szive borzad, a' 

 közteherviselési kénytelenséget; mert nem gördülend 

 szűz vállaira egy hamar azon közadói tehernek majd egy 

 tized része, mit már az adózó nép évenkint fizetni nem 

 bir, azon 455 ezernél többre menő restantia, mi minden 

 évben csak a' hadi adóból fizetetlen marad*) Följebb le- 

 irt földismeretet tehát minél előbb , hogy a' gondolomra 

 kivetett dézmaadó nyomasztó aránytalansága megszűnvén, 

 a' föld népe képesebb legyen a' közadózásra is. 



II. A' dézmarendszernek kegyetlen fonáksága , és 

 undorító ok- és jogtalansága abból tetszik- ki leginkább, 

 hogy ez az adóterhet nem annyira földre, mint az iparra 

 nehezíti ; mit mint jótékony áldásforrást , mindig kímél- 

 ni és sértetlen hagyni kötelesség. Szabad legyen ezen 

 főelvet itt bővebben földerítni. Tudjuk, hogy a' dézmaadó- 

 ban, a' nyers termék, a' bruttó vagy összes jövedelem 

 tetetik ad(')kulcsnak; azaz, nem választalik el a' tiszta jö- 

 vedelemnek adó alá eső része attól, mit földesúrnak adó 

 alá vetni nincs joga , minők: az ipar és befektetési tőke; 

 mert ezek a' jobbágynak színtolly sajátjai , mint ingatlan 

 javai. iV'em vétetik tehát a' kilenczed beszedésekor illő 

 tekintetbe az, mit adott kitűnő ipar nélkül maga a' föld, 

 mit nyújtott a' földmíves munkája és ipara , mit a' neta- 

 lán e' végre feláldozott javítási tőke. Ermélfogva, teszem 

 valamellj iparos föhlmives befektetett pénze és kilünő 

 ipara után nagyobb 's bővebb termést idéz elő, mint 

 azon jobbágy, kinek ezt teiuii eszébe nem jut, az illyen- 



') Fényes EleK M. orszíi^ sLTiisiicajn III. 22. 



