az edtlig^i részletes eltörlés és miiiteg-y foltozgalás 

 helyett, min áldás lenni nem szokott, miért ne töröl- 

 hetné azt el egészen ? 



Ámde itt meg-int három nehézségre találunk.I. Miként 

 szűntetjük meg* egészen a' robotot és dézmát, mik majd 

 olly rég-iek , mint alkotmányunk ? II. Földbirtokosainknak 

 minő eg-yetérőt adunk azokért? III. Kicsoda tarto- 

 zik ezt adni; a' j o b bág-y-e , a' község-e vagy az ál- 

 ladalom? Feleljünk ezekre egyenként. 



I. Régiséget illetőleg, ezen oksúlycsak a' régi- 

 ség túlbecslői, a' szokás és maradás baráti előtt érvényes: 

 kiknek azonban fajdalom! honunkban legio a' nevök. Ezek- 

 nek elsőben azt feleljük, hogy nincs régibb, mint a' bűn; 

 melly még az édenkertben keletkezett, és mégis minden 

 jólelkű kíván tőle szabadulni. A' kik értekezésünk első 

 részét figyelemmel megolvasták , meggyőződhettek a' 

 felől, miként emberiségi, köz és magán gazdasági elvek, 

 és viszonyok elleni nagy bűn követtetvén el az úrbér, és 

 ennek kinövéseinek fentartása , ápolása , 's foltozgatásai 

 által, nem leend ollyan magyar, ki ezen kor — jog — 

 és oks z er ű ti e n n é vált intézkedést tovább is kívánná 

 fentartatni jelenkorunkban; mellynek más, és valljuk meg 

 helyesb, méltányosb , és emberibb eszméi vannak mind 

 a' mezei gazdálkodásról, mind a' szabad és kényszeritett 

 munka természetéről , mind a' nyers termékben álló föld- 

 bérről, mint harczszellemtől hevűlt,természettani ismeretek 

 ben szegény, statusgazdaságról pedig épen nem is gondolko- 

 zott eldődeinknek leheltek, a'kik fényűzés nélkül egysze- 

 rűleg éltek, ellenkezőlegmai utódaikkal , kik közül a' hőbb 

 keblűek valóban szégyenlik, hogy törvénytárunkat még ezen 

 XlX-ik században is az úrbéri szeny mocskitja, kik 

 széttekintve külföldön is, látlak: meimyivel okszerűbb, 

 's jövedelmezőbb mezei gazdálkodást űznek itt, a' nálunk 

 kétségkül miveltségben előhaladíttlabb népek. Ezek ugyan 

 is, noha mostohább éghajlat alatt, terméketlenebb földön 

 lakva , roppant földadó által nyomatva, még is kényelme- 

 sebben élnek, mint mi, kik hűbéres eszméinktől megsza- 



