145 



boltív -kövek. Végfül: milly fonák politícútik volt ed- 

 dig-»'lé nekünk niag-yaroknak , kik a' helyett , liog-y ápol- 

 nánk és főlszabadítnánk mind a' iiármat , békóba tartot- 

 tuk jelenkorig- inindeg-yiket. Elienberí, ha mi, okulva a' 

 nag-y nemzetek példáiból, életbe léptetjük az okszeres 

 g-azdálkodást , széthányva annak legfőbb akadályait, jele- 

 sen a' robot- és dézmarendszert, iia amazzal eg-yütt az 

 ipart meg-honosítjuk, bizton számíthatunk arra, hogy egy 

 félszázad aialt népünk szemlátomást meg-i?iduland a' nem- 

 zeti gazdagság boldog vára felé* mert ész- és ipar teremt- 

 nek gazdagságot és hatalmat , még olly béka - és sárfé- 

 szekben is, minő vala hajdan i\ émetalföld, még olly 

 kopár és hegyes földön is , minő a' most már regényes 

 Schweiz. Ellenben milly alacsony fokán áll a' földmíve- 

 lésnek honunk még most is , megítélhetni abból , hogy 

 bár ezt hajózható folyók áztatják, bár gyomrában gazdag 

 ásványok rejlenek , bár földe a' legtermékenyebb , még 

 is midőn 1809 a' frankok ezt meglátták, és a' győri szo- 

 morú lapályt megtekintették , álmélkodva így kiálltottak 

 fel: ,,C'est une desert." Igen, mert a' földet szépítő ok- 

 szeres gazdálkodás szolgaföldön soha sem mulat , és míg 

 a' földet és földmívest föl nem szabadítjuk , addig cso- 

 dáliialjnk ugyan a' szabad nemzetek föld - és kézmívesi 

 fenségét , bánmlhatjuk a' pesti hídon dolgozó angolok ok- 

 szerű munkálatát; de köztünk szokásos magyarok, és 

 ezek között olly nagy leend a' különbség , mint úr és 

 szolga , puszta és kertország között. És mi az alapja e' 

 különbségnek? nem népfaj, nem a' polgári alkat, nem 

 zárt és szigetfekvés; hanem az észnek és iparnak ki- 

 sebb foka, miket nálunk a' szolgaiság földig nyom, amott 

 pedig a' szabadság égig emel. 



Álladalom , melly saját kincsforrásait elhanyagolva , 

 a' műipart mellőzve , ha vihet is valamit más honokba 

 parányi fölöslegéből , t. i. nyerstermékeiből : ámde jóval 

 többet levén kénytelen behozni a' gjármüvekből, aprán- 

 ként elszegényedik, nem értvén ennek törvényhozói ama 

 főelvet, mellyet már I. György, angol király minísterei 



10 



