175 



osztakoztunk azon tclierlxMi , inellvet az adózó nép egye- 

 dnl érettünk viselt; mellyel ósei hibáiért eg-y ideig- föld- 

 hez kötve , szégyenletes viszonyok közt teng-» dni enged- 

 tünk; „támaszkodva, — mint eg^y lelkes hazafi sziilt , — 

 az ősi nem fizetés koldns büszkeség-ire, és arra, hog-y el- 

 dődeink vért ontottak azon honért, mellvért mi nemcsak 

 vérünket, de néhány fillérfinket is odadni voiiakodnnk." 



liölcs királyaink, kik mindig meleg- részvéttel har- 

 czüllak ez üg-y mellett, és azon mag-as mivellségü hon- 

 nagyök , kik a' status és eg-yéni g-azdálkodás elveibe mé- 

 lyen beavallattak, kik eddig is mind országg-yülésen, mind 

 a' megyei teremekben hatalmas szavukat fölemelték e' 

 nemzeti üg-y melletl , jogosítnak bennünket a' boldog- re- 

 ményre. Ezeknek kell tovább is érczkebellel vívni a/> 

 elősorolt akadályok hydráival ; nekik kell daczára a' ke- 

 serű meg^támodásoknak, 's g-yannsitásoknak lelkesedést 

 mutatni, ezen üdvi s , de fájdalom! honunkban még nép- 

 szerűtlen eszme iránt. Es ezt tehetik tiszta hazafiúi ér- 

 zetöklien , lánlorílhatlan elszánással; érezve, hogy küzdé- 

 süket nem elérhetlen czélokra és eszményi álmokra irá- 

 nyozzák, mint a' szokás emberei állítják, hanem a' iegma- 

 g-asztosb czél elérésére. 



ISIi a' maradás embereit illetőleg- sem esünk két- 

 ség-be; mert ezek is eh égre átlátandják , hog-y nekik ha 

 mostani magas állásukon megakarnak maradni tovább is, 

 két tényezőre van szükség-ök; eg-yik szellemi fensőség-, 

 másik anyagilag- j('>val g-azdagabb lielyzet, mint most. El- 

 sőre üg-y verekednek föl , ha megismerkednek a' köz- és 

 magán g-azdaság- úji.Ijb , jobb elméleteivel , és ezeket el- 

 lenlétbe tenni tanulva a' rég-ibb kor - és okszerűtlen g-az- 

 dálkodás elveivel , sajál nu'g^g-yőződésökből , nem mások 

 után, a' mag^yar közboldog-ság-b'lesílói lenni törekszenek. 

 Másodikat pedig- ng-y érik el, ha minél előbb meg-szaba- 

 dulnak azon sokba kerülő hnbt'res bilincsektől, és a' jö- 

 vedelmesebben folytatandó g-azdálkodást g-álh) súlyoktól, 

 mikről a' közelebbi szakaszban szóltunk. iMi reménylünk 

 náluk is , és hisszük , hog-y átölelendi őket is a' min- 



