314 



nak — széles e' földön , ennek szinén és az ég- alatt 

 nincs rokona , nincs testvére , nincs senkié , kiben vére 

 pezsg-ene , kiben szükség- esetén bizhatnék, megtámadta- 

 tásakor segélyt reménjlhetne; nincs senkié, maga áll a' 

 nagy világ zajong-ó kfizdterén testvér- 's rokontalan és 

 egyedül, mikint szirt a' habzó tenger hullámai közt. Erőt, 

 hatalmat, segélyt önkebléből kell merítnie, mikint meríte 

 eddig is; de e' forrás, uraim hig-yjék önök! e' forrás fé- 

 lig- meddig- fogytán, száradó félben áll ; mert ellenérdek- 

 kel nemcsak kivül a' hon határain kell e' nemzetnek ta- 

 lálkoznia , nem! itt benti édes országa szent kebelén is 

 milliók vannak, kik a' magyart csak nevéről ismerik, 

 csak földesúri hatalmáról félik ; itt forrása a' nemzeti 

 erőnek van ugyan , de az az igazságtalan terhek miatt , 

 mellyek alatt földhöz sújtva nyög, bedugult; ezt, mig- az 

 ér fel nem dagad, sietni kell folyásnak ereszteni, 's igy 

 jótékony lesz a' nemzetegészre ; mikint vészt és bukást 

 következtet , ha mag-ától ront ki , mert ekkor szabályo- 

 zott tölcsérét már nem fogja elégleni , hanem , mikint ki- 

 rohanó vulkán, a' testegésznek négy , öt helyein szaggat 

 lyukakat, mellyeken kiromboló dfiliél tova kerg-eti 

 pusztítani , de még e' vészroham sem egyesülten , min- 

 den láva másfelé , más irányban. 



Nemzetünk istene ne add , hogy e' hon , melly ez- 

 redév óta küzd, ví , hog-y álljon; vérzik, hogy éljen — 

 most, midőn tökéletes kifejlésének , átalakulásának nuijd 

 majd végküszöbén nagy napja ünneplésére készül , e' 

 nagyszerű ünnep temetési színt öltöön ! — ne ! — E' 

 nemzetnek élnie, pedig- dicsőn, hatalmasan kell élnie, 

 mert : 



,,Az nem lehel, hogy annyi szív 



Hiába onta vért, 



'S keservben annyi hű kebel 



Szakadt meg- a' honért? 



