148 



verba metuente. Luna properat suum cursum, nec latratus canum 

 curat. Tibi plura Dii concessere, o! ter quaterque felix! bona 

 si Tua nöris. 



dabam Upsalise 1770. d. 16. februarii. 



Tryckt i Gaudia, s. xliii — xliv samt i Este, s. 359 — 361. 



Detta är det sista brefvet från Linné till Baltimore, som är kändt. 



För de öfriga brefven frän Baltimore skall nu i korthet redogöras. 



I brefvet från Augsburg den 8 Mars 1770 (Linn. Soc, Vol. L 313—314; 

 tryckt i Gaudia, s. xli— xlii) tackar Baltimore för Linnés bref af den 6 Febr. 

 Han skickar sitt »opus tandem correctum et impressum». Det utgör den första 

 eller lilla upplagan af Gaudia poetica, där brefväxlingen ej är intagen, och 

 har följande titel: Gaudia poetica. Composed in Latin, English and French 

 in the year 1769. Tryckort och tryckår saknas. Innehåller Ixviii sidor och 

 3 planscher. Boken torde vara mycket sällsynt. Baltimore bebådar också en 

 annan, finare upplaga, som ännu icke kommit »ex manibus artificum. Hoc 

 opus pro te praecipue factum, non scripsi solum sed etiam adornavi». Denna 

 lyxupplaga, som lär vara tryckt i blott 10 ex., bär titeln: Gaudia Poetica. 

 Latina, Anglica, et Gallica Lingua composita. Al 1769. Augustae Litteris 

 Späthianis MDCCLXX. Den är ett helt annat tryck än den föregående, 

 är mycket praktfullt utstyrd och försedd med en mängd kopparstick. Intet 

 ex. finns i Sveriges offenthga bibliotek. I London finnas tre i British Museum 

 och ett i Linnean Society. 



Baltimores bref, Augsburg den 12 Mars 1770 (Linn. Soc, Vol. I: dlb— 

 316; tryckt i Gaudia, s. xliv — xlvi). 



Han skickar nu Linné ett exemplar af lyxupplagan, och hoppas, att han 

 inom några veckor skall kunna sända ett ex. till Upsala Universitetsbibliotek. 

 Då utgifvaren i Maj 1914 granskade British Museums exemplar, befanns ett af 

 dem, bundet i praktband, vara försedt med följande permdedikation: »Perillustri 

 ac Splendidissimae Universitati Upsaliensi hunc libellum consecravit Fr. de 

 Baltimore». Där ha vi således Upsala-exemplaret, som kommit till British 

 Museum med Thomas Grenville's (f. 1755, d. 1846) bibhotek. Hur det kommit 

 dit, vet utg. f. n. ej. 



Vi sågo sid. 146, att Baltimore lofvade ersätta Linné för hans portokost- 

 nader. Han säger nu i detta bref: «Misi pro te Donum Imperiale Augsburgi- 

 cum, tale enim Caesari prajsentabunt quando ad hane urbem pervenit, cum 

 sorore, mense proximo>. Han skall skicka presenten via Hamburg till Kom- 

 merserådet R. FiNLAY i Stockholm. Det är utan tvifvel den silfvernecessaire, 

 om hvilken Linné talar i sina Egenhändiga anteckningar och hvilken Finlay 

 hade stort besvär att få tullfritt införd till Stockholm. I bref till Bäck den 16 

 Aug. 1770 säger Linné: »Silfweret kom richtigt och war prächtigt med sexfald 

 förgyllning. Det war en heders skänk» (Afd. I: D. 5, s. 174). 



Hvar silfverpjäsen nu finnes, är obekant. 



