50 



ajmi jfdnodurlijini, prawéinn listí poilohními a w ii/laliíčku slilancenými 

 opatífínýd). Listy a lístečky zpeíenožchré. Kwěly hro/ní-né, konečné. 

 Po celém swětě kromě Austrálie ro/.iosowané. Nejnmožší roze- 

 znáwají se i)řewládaiící kyselinau w listech a plodecli a prwkem lioř- 

 kým poCiSř lijícím w kůře a kořenu. 



DfíisTAL. Berbebis. Sauerdorn. 



Kalich lupenůvv 6 dvvojřadých: wněšných menších, 

 wně se šupinkami dwema nebo Iřemi. Plátkůw 6, na neh- 

 tu wnilř dwojžlázých. Tyčinek 6 : nitky bezzubé, praš- 

 níky pauzder oddělených. Waječník wejcowitý ; čnělka 

 žádná ; blizna tei čowitá, u prostřed pupečnatá- Bobule 

 wejcowitá, Ipauzdrá, 2 — Ssemenná, na konci pupečnatá, 

 nebo derau průchodná a žebrem od díry začínajícím až 

 dolů se táhnaucím opatřená. Semena 2, řídce 3, dole a 

 po straně připéwněná, přímá, podlauhlá , se skořáp- 

 kou ikrupawau. 



D. obecný. B. vulgaris Lín. Fl. dan. (. 904. Lam. t. 

 234./ 1. En^d. lot. t. 49. Plcnk t. 252. Schk. t. ^^. Hayn. 

 1. t. 41. Diisšcld. 2. t. 12. Rostl. 2. ob. 29. Mat. Háj. 42. 

 A. — }Fel. 48. Dřistal, dřišCal, dřeštěl, dráč, wančar, 

 piwník. Keř 4 — 10' wysoký, s kořenem žlutým, wětwi- 

 tým, široko daleko se rozkládajícím, několik kmenů wy- 

 pauštějícím ; kmeny rozdělené na mnoho wětwí priito- 

 witých, liranalýcli , nahnědle .šedých, trnalých ; dříwí 

 žlutawé, křehké ; trny ncjodstálejší s dolejškem rozšíře- 

 ným , pošwouitým , tří - paterodílné , nahoře jednodu- 

 ché : částek nejostřejších , popelawých nebo čerwena- 

 wýrh; zúžlabíčka jejich wyniká swazek listů (2 — 6), které 

 obwejčité, nejlysejší, střídawě zpeřenožebré, na líci sytě 

 zelené, wezpod bledší, po kraji wíce méně zpilowané : 

 zubů brwau ukončených, na konci tupé, dole ztížené 

 w řapík kratičký ; saučasně se swazky listowými wystře- 

 lují hrozny, listu delší, wisuté, jednoduché, mnohokwě- 

 té ; slopečky u wzniku s listenem ; kalich podepřen li- 

 steny 3 nialými, waječnými, tupými; lupenůw kalicho' 

 wých rozewřených, wejčitýoh, tupých, zelenawě žlutých-; 

 plátky přímě odstáwající, podlauhlé, waječné, tupé nebo 

 mělce wyříznulé , pěkně žluté se žlázkami pouiarančo- 

 wými j bobule (dřešlělice, dřistalky) podluhowalé, (skoro 

 wálcowité) , na konci pupcčnaté a prourtané, stkwěle 

 čcrwcné, maličko jíním popnuté. — Roste na stráních 

 křownatýcb podlé lesůvv w nejwěiším dílu Enropy a \v 

 západní Asii. Kvvěte w kwětnu a červvnu. \ . 



Keř ten hojně w sadech se nachází. Kwět jeho rozšiřuje zá- 

 pach težkj, Minohýin protiwný, of^avílástní. D?i*stSlii.c obyCejnE Cer- 



