103 



čerwrenawA nebo bílá, libowooná: plátky obwcjčité, li- 

 chý širší a wykrojen}' s ostružkau nejtupější, ostatní 4 

 zaokrauhlenotupě, dwa prostřední nad krátkým nehtem 

 wausate ; blizna hákowitá ; tobolka zakulatělá, napuchlá, 

 chlupatá, na půdu přitlačená, anebo do ni utkwélá ; se- 

 mena čihowitá , bílá. — Roste w křowištích, hájích, 

 plotech, na místech stinných nejwětšího dílu Ewropy a 

 sewerné .\sie. Kwěte w březnu a dubnu. ^■. 



WiiLec známá rostlina a oblíbená pro příjemný kwětii swélio 

 západ): protož iíojně w zaliradúcli se sází, kdežto netoliko, jak re- 

 řeno, barwa kwřtu se proiiiEňuje, anohrž jsau odrodky s kwčtem pl- 

 ným, ninoliem wětsím, a pak i odrodek poiáde kwČtaucí. 



Wiolky té kwety modré potřebují se w lékarsíwí k dčlání 

 syrupu modrého, alkaliemi zelenajícího, kyselinami ale modrajícílio. 

 Oddenek mnoho wiolkowiny obsaiiující druhdy se |>otřebowal w lé- 

 kařstwí. 



ir. srstiiatá. V. hírta TJn. FL datu 618. Engl. bol. 

 80 i. Podobná předešlé, má ale následující znaky: chlu- 

 patá, bez wýbí'zkůw, listy srdčité, palisty žláznatě zu- 

 baté, lupeny kalichowé wejčité, tupé, po kraji brwité, 

 plátky dwa prostřední přiwausaté, osiružka lichého pří- 

 honiolowilá, niedníky lysé, blizna hákowitá, ostrá, nahá ; 

 tobolky opuchlé, chlupaté, semena napuchlá, hnédá. — 

 Roste na podobných jako předešlá místech a wlastech. "4^. 



Kwět její nemá wiině. 



/f1 psí. V. canina Lin. Engl. bol, 650. Sliirm f. 2. 

 Haxfii. 3. /. 3. Rdclunh. ic 1. /. 74. 75. 7. 1. 601. Od- 

 denek mnohohlawý, dolů spauštějíci silný kořen kolní 

 (kolowý, srdečný) a wzhňru wyhánějící několik lodyh 

 wzestaupawých, I-^IO" wysokých, hranatých , jednodu- 

 chých anebo málowétewných, lysých nebo pýříčkowa- 

 ných ; listy slřídawé, řapíkaté, podlauhle, wejčité nebo 

 ši''Oce srdčité, zpilowanozejkowané, Ivsé anebo příwln- 

 kowané, ostraunké, dolení tupé; řapíkv bezkřídlé; pa- 

 listy kopinaté nebo podlauhle kopinaté, zakončité, hře- 

 bonowiiě leníčce třepenaté, prostřední často kratší řa- 

 piku ; stopky ojedinělé, úžrabíčkowé, delší palistu, nad 

 prostředkem s listenoma šídlowitýma, jednokwéié, lyse ; 

 lupeny kalichowé kopinaté nebo wejčitokopinaté, zakon- 

 čité, lysé; koruna nejčastéji bledě fialo>ví<, někdy bílá, 

 newonná: plátkňw obwejčitých, náivejMých anebo po- 

 dlauhlých, wšech tupých, liche'ho zaokrauhleného nebo 

 slabě wykrojeného s ostruhau rozdílně dlauhau, plátkůw 

 2 prostředních nad nehtem wausatých ; čnělka bradawič- 

 kowaná , přiohnutá ; tobolka hranatě elipsowitá , tupá, 

 hrotalá í semena hruškowitá, hnědá. — Rosto na lu- 



