2iO 



dpauzdi-ych, Iscmennýdi, od dola t\zhůru od slaupečku 

 so odlupujírícli, s čnMkau stálau, roz.dílně se swinující. 

 Semeno wisuté, bezbílcčné í kel kíiwv, s dí^lohama swi- 

 nutýma nebo hadowitč zkřiwen} ina a kořínkem dolů 

 směřujícím. 



Zeliny, l)\Iiny, polokip, málokdy kře. Listy nejdolejší stTÍC- 

 né, hořejší stridawé, jednodmlié, celé, dlanité, í/dceji protisePné. 

 Palisfy patrné. Kwfty ohojaké, ojedinělé nebo na socliatjch wrclio- 

 Iřcicli anelio jednodncli\cIi okolících, úžlabíCkowé něho protílisfé. 



Do tolio řádu náleží asi 490 rodů, do 8 pokolení rozdfle- 

 njcli. Mnolio ji-li náleží mírnéinu podnehí, nmoliem wíce ale 

 jižnému. Jižný kon«c Afriky je.st na nC nejlioliatějsí. W Ewropě jest 

 ale 1/2 *ta rodů Mnolié rozeznáwaií .se ozdobau a hojností kwCtuw, 

 listím Často wonnjm: tudíž w zahradárii oílibené. 



Kakost. Gkkanuj.m. Stouchsciinabel. 



Kalicí) Miiponný, slejny. Phlkůw 5, stcinycb, pra- 

 videlné roz.siawpnVcií. Tvčinck 10, ncjčaslěji s do- 

 konalými prii.šnikv, dole .solvvji jednobralrycli s 5 dcl.ši- 

 ini. .") ž.lax iviedowýcl) dole u wětsícb tyčinek. Zoba- 

 ny (čtiělkv) holenek napřed iy-sé a nadwinujicí se. 



Zeliny, liyliny, málokdy polokre; listy dlanitu laločnaté, dělené 

 nel»o klané; stojiky íío( liaté nebo rozdwojowané (málokdy jednoduché, 

 Jkwětéj. 



K. knvawif. G- sanguineum hin. Cav. f/iss. 4. f. 

 7(). /. J. Fl. (lan. /. 1107. Z kořena mnoholetého vvy- 

 slupnje několik lodyh wělcwnalých , přimych anebo 

 r<izesiřených ; . lisly slřícné , okrauhlé , bdilne : lalo- 

 kinv na tré klaných s Inloůky čárkowitými ; .stopky lí- 

 /.labíckowé, mnohem delší řapíku (i" dlauhi'), u pros- 

 třed dwnjlislenné ; kwěty weliké, pres palec široké, 

 krásně krwawé^ málokdy růžowé : píátknw přísrděitých. 

 — Na suchopárích wýsliinných podlé lesů w Ewropě. 

 Kwěle w čerwnu a lipnu.'^ 



Ze wŠecJi ewro|)sk5cli má nejwřtSÍ kwety, a tudjž pro ozdobu 

 w zahradách .^e sází. Na£ swraskawá. silně zapáchá, slauží k wy 

 děláwání koži; druhdy ji potřei)o\vaIi ()roti krwotokům a na rány. 



K» í/rmmfi). G. phaeum Lin. Cav. diss. 4. /. 89. f. 2. 

 HtrU. gcr. I. 39. Lodyha přímá, chlupatá, asi I siř. 

 vvysoká, listnatá, oblá ; listy střídawé řapíkaté, nejho- 

 řejší sedawc, ólalocné, si říhané zubaté, chupaté, měk- 

 ké; kwěty dost weliké, černě hnědé, lisawé nebo rťižo- 

 wě fialowé, na stopkách prolili."5ln)ch, na hořejšíní dílu 

 lodyhy dělající latu jaksi řídkau : plátky zaokrauhlé, 

 rozložené, celé nebo maličko wykrojené j nitky dole 



