^ Í8S 



Pr>Sti se z kúry kořenowé a kinenowé od lipna ai do záTí co ka- 

 palina slizká, na wzilinJiu křeliuaucí. Nejwíce jí přidiázi od ko« 

 zincť prawéLo. 



K. osinalij. A. arislatiis Ihrit. Garid. t. 104. A. 

 senipcrvirens Lam. Jaiěníin podobný předesláni, nižší 

 ale, irsowiiodrnowilý ; rapíky uschlé, méní» tuho a pa- 

 lisly zústánají hlanow'ité; Hsty delší: hstky (í— Ojařmé, 



})odlauhlé, hrotité, 3 — 4'" dlauhé, l'" široké, wíce méně 

 luňalé, někdy toliko pyrite, a pak zelené; k\ví'iy po 

 4 — 6 na králkýoh stopkách; listeny a kalichy wlnatohu- 

 ňaté : ušty kalieliowé dlauhé, kratší ale nežli koruna 

 ponachowélá ; lusky drobné, huňaté. — Na suchopa- 

 řích po EwTopé jižné. Kwéte w čerwnu a lipnu. %^. 



W Murei dúwá tragaat, jenžto u malém množstwí z Patrasn 

 se wywáží. 



K. bczprulij. A. cxscapus Lin. Jacq. rar. t. 561. PalL 

 as/r. t. G4. Diisscld. G. /. 1". Rosil. Á. ob. 35. Kořen 

 kolmojdaucí, Iřebas 4' dlauhý, asi na palce tlustý; wyhání 

 Irs ; lodyha podzemní wétcwnalii, nahoře siaTými palistv 

 šupinatá} listy z konce wétew lodvhowých wycházející, 

 5 — T'. dlauhé, lirhozpeřené, chlupaté, ó — lójařmé: líst- 

 ky wcjčiié, málokdy podlauhlé, tupé, nejcelejší, o kra- 

 tičké řapíčky podc[)řené ; palisly wejčilé, nejostřejší, 

 mázdrowiié, brwité ; íapiky obhiunké; z ťižlabíčka wy- 

 nikají stopky á" — 2" dlauhé, nesaucí hrozen z ó — 12 

 kwělúw se stoprokami I*//" dlauhými, ncjodstáleji nary- 

 šawéle, chlupaté í listeny podúžlabíckowé, kopinaté, del- 

 ší kalichu chlupatého, ózubého : zubúw šidlowitych ; ko- 

 runa žlutá; lusk wejconitý, přismaoknutý, hrotitý, chlu- 

 patý, čerwenawé nahnédlý. — Na kopcích wýslunných, 

 skalnatých Ewropy prostřední. Kwéte w kwélnu. If. 



Jindá kořeu cliwálili j)roti Cemě ; přišel ale w zapomenutí. 



DWOJPILKA* BiSERRULA. SaGEKRAUT. 



Kalich na patero klaný. Koruna motýlowitá. Člu- 

 nek tupý. Tyčinky Sbratré. Lusk sniačknutoploský, 

 ípauzdrý : chlopní kýlatoániačknufých, po kraji chobotna- 

 tozubatých. 



D. ohfcná. B. Pelecinus Lťn. Chs. 2. 228. Gisck. ic. 

 \.t. n. Schk. l. 209. iUv. tclr. t. 101. Zelina rozpro- 

 střená, pýřiiá ; listy lichozpeřené, mnoliojařmé: lístky 

 obsrdčité ; klasy slopkaté, úžlabíčkowé z 4 — 5 kwétúw 

 drobných, modrawých složené; lusky čárkowité, po o- 

 bojím kraji pilowilé, zdélí l". — INa ruminácb, škro- 



