475 



M. obecná. A. communis Lin. Duhám. 1. /. 1. 2. 

 Plenk t. 385. Lam. t. 430. /. 2. Hayn. 4. t. 34. Diisseld. 

 2. t. 19. 18. 1. 3. JFagn. 1. /. 1. 2. 27. 28. Noiseli. fruU. 

 t. 3. Amy^^tlalus Blak. t. 105. Mandly i/a-f. Háj. 78. — 

 /f^/. 92. Mandlowý strom. Strom 15 — 30' zwýší 5 kmea 

 nerowný , koš řídký j listy kopinaté, asi 4" dlauhé, 

 i" široké, pilowané zubami žlázkau hrolit)mi, ostré, 

 lysé; rapíky nahoře obyčejně žláznaté » píilisly nejmenší, 

 wejčité, tupé; kwéty před listím se rozwijející, obyčejně 

 po 2 z jednoho pupenu wynikají, welíké, bílé, ponačer- 

 wenalé, řidko bledé růžowé, sedawé nebo překrátce 

 stopkaté ; kalich zwonkowitý, uštůw wejčitých, tupých, 

 huňatých; plátky okrauhlovvejčité, nejtupější: plod (man- 

 dle) podlauhlowejcowitý , trochu smáčknutý, plsťnatý ; 

 pecka chlopní děrawých. — W Malé Asii a Africe se- 

 werné : sází se w Ewropě středomořské, též w prostře- 

 dní, nejde ale tak daleko k seweru jako winná révva. 

 Kwěte w únoru, u nás w březnu a dubnu. 5- 



Oílrodky mandloně, a) Mandly hořké s jádrem hořkým ; ce) ha- 

 menné, jejiiliž skořápku nelze w prstecli rozmačkati ; kwěty menší a 

 riižowé ; /3) prasknwé, skořápka tenká, takže prsty jádro dá se wy- 

 lausknauti. To jsau obyCejně hořké mandly, lilawně ze Sicílie a 

 Provincie přidiázející; kočky, psi, wewerky, kuřata a papausci snědše 

 jednu liynau; my je potřebujeme za koření do jídel; upražené nebo 

 uwařené ziiaubnosti swé pozbýwají. 



b) MnnJhj sfndkéi jádra sladkého : a) kamenné, skořápky twr- 

 dé, prstaiiii nerozUištitelué Též u nás se sázejí. W obrliodu oby- 

 řejné a netoliko do jídel (obyCejue olaupané) se potřebují, anobrž i 

 dělá se z niih mandlowé mléko (mandlowina), neb wytlaCuje se z 

 nich olej; záboj čili pokrutiny (co po oleji zbýwá) potřebují místo 

 mýdla k mytí rukau. Sladké mandly dáwají půlku oleje, hořké Mwr- 

 tinu. /?) prasknwé ; skořápka teníčká, snadně rozluštitelná. HlawnS 

 w Provincii, Janowsku a ua Sicílii se sázejí a k nám přiwážejí. Po- 

 třebují se jako kamenné, y) broskwowé ; listy jako broskwowé ; pec- 

 kowice wejcowité, tupé; pecka žlutawe řerná, někdy dosti mnoliýin 

 masem obrostlá; kwět nejCastCji bílý; mají ji za míšence z uiandlo- 

 nS a broskwoně. 



Broskwoíí. Persica. Pfirsicii. 



Kwět jako mandloně; peckowice welmi dužninatá; 

 slupka hned aksamitnatá, hned nejlysejší} pecka nepra- 

 widelně brázdowaná a děrnatá. 



B. obecná. P. vulgaris Ažill. Amvgdalus Persica Lin. 

 Duhám. t. 1 — 14. 20—32. Plenk 1. 386. Lam. t. 430. f. 

 í. Hayn. 4. t. 38. Guimp. 1. 140. Wagn. 1. 1. 39. Bře- 

 skew Mat. Háj. 67. — Wcl. 83. Broskwowý strom. Strom 

 mírný, 15 — 20' zwýší ; wětwe neprawidelné, šedé j sniít- 

 kj- čerwené ; listy střídawé, kopinaté, ostře a obycej- 



• 



