807 



Gintl. Keř ó — G' wysoký, kmen s korati zelenau hlad- 

 kau ; dí'iwí twrdó. híli', wělwe tenké, ii/J;ité, slříčrié ; 

 listy stííčné, řapíkalé, wojčilé, podlauhlé, zakončíte, do- 

 le ostré, nejeelejjii, tí" dlaulié, 2' >" široké ; palisty po- 

 dloulilé, ostré; kvvěiňw tj — 8 na chocholiku konečném 

 stopečnatých , listeny šupínowitými podepřených ; ko- 

 runa bílá , iruiika na, střewíc dlauhá , silně zkřiwená, 

 na konci naclivlená. dole zelenawá, w ústí dlauliochlupá ; 

 nitkv oblaiikowité zkřiwené, s pátau kratší ; bobule žlutá 

 zwící krůtího wejce, ušiv kalichowýnii wěnčená s dužni- 

 nau měkkau šťávvnalau, chutnau, sladkau ; semen asi I .í w 

 dužnině čerwené, jedno na druhém. — Na březích we- 

 likých řek guianských. Kwéle vv listopadu, zrá w lednu. ^ . 



.Janiba. Genipa. Gknipk. 



Kalich trnbkv wejcowiié, kraje trubkowítého, uťa- 

 tého nebo piízul)atého. Koruna řepicowitá. trubkau ka- 

 lich nepřesahující : kraje welikého , ódílného , s ušty 

 wejčitými, ostrými. Prašníky cárkowité, w ústí sedawé, 

 čnějící. Blizna kejowitá, tupá, nerozdělená. ÍMaIwice 4- 

 pauzdrá, obak ztenčená, kalichem okornatěná. Semena 

 nejmnožší, rownovvážná, w dužnině hnízdiwá. 



/. kopinalá. G. americana Lvi. Gatrt. t. 190. Gar- 

 denia Genipa Sivarlz. Genipa Pliiin. spec. t. 136. Janipha 

 Mnviidr. íi*2. Janiba Piso. lo8. Strom 30 — ÍO' wysoký, 

 kmenu tlustého, koše obšírného, stinného, dříwí perlo- 

 wě šedého, kůry nášerě, rozsedalé, wětvví rozkladitých; 

 skoro přeslenéných ; listy stříčné, skoro sedawé, skoro 

 r dlauhé, 3" široké, podlauhlokopinalé, obak lysé, hu- 

 sté ; stopkv ú/Jabíčkowé, rozsochanochocholíčerié ; kwě- 

 ly zápachu líbezného, bílé, pak žlutawé, asi !•'/' w prů- 

 měru široké, na stopečkách krátkých; kalich skoro 

 uťaly, sotvva patrně ózubý ; koruna skoro kolowitá s 

 trubkau krátkau, krajem rozloženým o ó uštech Idubo- 

 kých, wejeii}ch, ostrých ; nitky překrálké, šídlowité, vv 

 ústí trubkowém připewněué, (dinulé přes kauty uštowé ; 

 prašníky podlauhlé; waječník wejcowitý ; čnělka jedno- 

 duchá s bliznau wejčitopodhiuhlau, čnějící ; bobule měk- 

 ká, nahoře i dole pod koncema skrčená, na konci ho» 

 řením uťatá a šomolaiá, přípýřitá, bělawě zelená, co 

 yjomaranč weliká s kůrkau dužnatau, s du/.ninau běla- 

 vvau, náwinnau a šťaivau z fialowa hnědau nebo černau ; 

 její 2 pauzdra obsahují mnoho semen smáčknutých, 

 iiranatýcli, vv dužnině hnízdiwých. — Na oslrowech ka- 



