terči raniének bezpříwřskowých. [Nažka ploskosrnačknu- 

 lá, kiíclloiua širokýma, celýma obraubená, a chmýreiu 

 krátkým neprawidelné zaubkowaným na wnitřní strano 

 wěnčená. 



T. perlrám* A. Pyrethruna Dccand. Anthemis Py- 

 relbrum Lin. Lam. t. 68'i. /. 4. Peliram Mat. Háj. 232. 

 Peltriíiíí. pertrám, trabok, kolotoč. Kořen mnoboletý, 

 wřelenowiiý, dužnatý ; lodyhy mnohé, položené, prohý- 

 bané, příwětewnaté, pýřilé nebo huňaté, na střewic dlau- 

 hé > Ušty kořenowé rozložené, řapíkalé, Ivsaunké, wyšlěr- 

 bené : uslůw dwakrát wyštěplaných, s úkrojky čárkowito- 

 šídlowitými, listy lodyhowé sedawé, podobným způso- 

 bem rozdělené, řídce huňaté; aubory ojedinělé, na kon- 

 tech vvětwowých o krátké stopky podepřené, dost weli- 

 ké, skoro \" w průměru široké; zákrow lupenůw kopi- 

 natých, zakončitýt;h, na hřbetu zelených, huňatých, po 

 kraji celém hnědých; jazýčky na líci bílé, na rubu nu- 

 chowé; koruny \v terči na patero klané, uštůw stejných, 

 ježle nadduté ; plewv podlauhloobwejčité, náhle dolů 

 ztenčené; nažky křídel niázdrowitých, prozračitých. — 

 Na wrších w Barbarsku bhzko Maskaru a Tlemsenu. 

 Kwčte w lipnu a srpnu. O* 



Kořen w jazyk silné štípá, anobrž íierstwý, když se s ním za- 

 diází, w rukau dřfwe wzbuzuje silné stuzení pak ale pálení. W ustecli 

 j)iisobí silné slintání, a tudyž se i)otrel)u)e jiroti bolení ziibfiw, 

 kde slintání zpomálíá ; též w oilirnutí a blawniCIcácli jej potí-ebiijí. Ocet 

 Spatný jíin zesilují. 



7'. ohecný. A. officinarum Hayn. 9. t. 46. Pertrám, 

 peltrám, trahok. Welmi podobný předešlému. Kořen 

 letní; lodyhy přímé nebo wzstaupawé, příjednoaubo- 

 ré ; piewy obwejčité, dolů ztenčené; nůžky křídel ne- 

 prozračných; kwěty terčowé na patero klané, uštůw 

 stejných. — W Ewropě jižné, w Durynku u welikém 

 množstwí se sází. Kwěte w kwětnu a čerwnu. 0« 



Wlastnosti předešlého maje taktéž se potřebuje. 



T. walentinsktj. A. valentinus hin. Lam. t. 700. f. 1. 

 Schk. t. 2ó4. b. Kořen letní; lodyha přímá nebo roze- 

 střená, wětewnalá, I — 2' dlauhá, autle brázdowaná, říd- 

 ko huňatá; listy střídawé , sedawé, huňaté nebo lysé, 

 obvvodem podlauhloobwejčité, wyšlěrbenc, úkrojůw dwa- 

 krát vvyštěptaných , s úkrojky čárkowitými, ostrými; 

 stopky ojedinělé, dosti dlauhé, lauborné, hustě huňaté 

 jakož i lupeny zákrowowé kopinaié, tupé, po kraji sko- 

 ro mázdrowité ; koruny krajní s jazýčkem nejkratším, 

 sotwa čnělky delším nebo (což puřídku) wejčiiym, rá- 



