43 



ji.... .\i. ilfølelse med alt liden. n i;;^ li^it- 



m Mntprinlet til dette Vaabcn i Kam])en ine<l 



^^jDS^Ughed og hans før Hjemkniusten 



i Ijernkomsten arrige Lede ved Forhol- 



Vaabnct. Det maa, selvfølgelig, være 



'evet til paa Tider, hvor han csaa* 8ort» paa livet, 



vor han var i en Stemning, saa Lidelsen her i 



- erden syntes ham det overvejende, Glæden det 



uiiderortlnede, forsvindende*). Imidlertid — dersom 



-^temning havde sat sig fast, hvis han altsaa 



I < Pessimist*, saa kunde han umuligt have 



Idé, han fik, ved Læsningen af Malthus' 



I k)g. TI for at én skal tilegne sig og skabe ledende 



iosofiske Ideer af dét, han læser eller moder paa 



Il Vej, er det jo ikke nok, at Forskertrangen er 



::crk i ham: der maa tillige mellem det, han sidder 



iii<it med, og det, han optager, være hin hemmelig* 



li ' ' Paarorenhed, som Kemien med Hensyn 



u- kalder «kemisk Slægtskab«. Og Ideen, 



reb eller inspireredes til, var en af- 



I 



*; iJcri I Tieste Dagbogsnotits fra Tiden Juli 37— Februar 

 -". der aabner Indblik til hans Følelsesliv, er følgende. Og 

 ■ •> I -.-"..« Mærke til, hvorledes Lidelsen specificeres, ud- 

 •nis Glaeden summarisk og tort fejes af: 

 vi vilde lade vore Formodninger løbe af med 

 i'i, saa kunde Dyrene, vore Brmlre og Kamme- 

 aer I bmerte. Sygdom, Død, Lidelse og Hungers- 

 ()d, vore Slaver ved det møjsommeligste Arbejde, 

 re Kammerater ved vore Fornøjelser — de kunde have 

 i vort Udspring fra eo fniles Stamfader, vi kunde alle 

 leltet med hinanden.« 



PI 



