48 



Hjærtesuk: « Fader lader ikke til at vente », skriver 

 han, «at jeg skal komme til Kræfter igen før om 

 adskillige Aar (eller: for ret mange Aar?). Det har 

 kostet mig bitter Forsagelse at naa til den Over- 

 bevisning, at « Væddeløb er kun for de raske », og 

 at jeg sandsynligvis ikke vil drive det videre end 

 til at nøjes med at beundre de Fremskridt, som 

 andre gør i Videnskaben ». 



Af Helbredshensyn besluttede han saa at flytte 

 ud paa Landet. Træt af at lede efter en Bolig 

 valgte han endelig Down. «Jeg tror, jeg har aldrig 

 været paa et mere fuldkomment stille Sted», skrev 

 han om det. Down ligger nogle og tyve engelske 

 Mil fra London. En stejl (nu gennemskaaren) Banke 

 dannede ligesom en Skranke for al Indtra^ngen fra 

 den store By, der kun røbede sin Tilværelse nu og 

 da ved at slaa et Røgslør ud over Himlen. Jærn- 

 bane fandtes ikke, vilde man til London, maatte 

 man køre med Vogn. Til den anden Side, mod 

 Syd, spærrede en Kæde stejle Kridtbjærge af fra 

 det saakaldte Skovdistrikt. Mellem disse Kridt- 

 bjærge og DarAvins Hus var blot Marker og Skov; 

 ingen Villaer! «Vi er absolut i den yderste Ud- 

 kant af Verden ». Dog laa der en engelsk Kvartmil 

 fra Stedet en lille Landsby med 3 — 400 Indbyggere. 

 Men selv den havde noget verdensforladt ved sig: 

 lutter Familier, som havde boet der i umindelige 

 Tider, gammeldags Kirke, bugtede, stenede, stejle 

 Markveje som eneste Forbindelseslinier med Livet 

 udenfor . . . Selve Huset endelig var «godt og meget 



