60 



giver hans Søns Indledninger*). Men ved en rige- 

 ligere Aftrykken af D.'s Notitsbøger kunde man 

 saare let have givet noget langt mere og langt 

 værdifuldere. 



De store Grundtræk i Darwins Forskerfysiog- 

 nomi, og som man atter og atter bliver opmærksom 

 paa under Læsningen af hans mange Breve, hvoraf 

 kun en fire, fem Stykker ikke omhandler viden- 

 skabelige Æmner, — det er væsentlig dem, som 

 ovenfor udledtes af Brevene og Dagbogen fra Beagle- 

 Rejsen. Først dét, som sammenstilledes med San- 

 sernes Hyperæsthesi hos de nervøse, nemlig hans 

 forunderligt skærpede Blik for det smaa. Med 

 Rette turde han kalde sig selv «en ren Millionær 

 paa forunderlige og mærkværdige smaa Fakta ». 

 — Saa er der hans Vakthed, hans altid vaagne 

 Interesse for alt. Naar andre er stærkt optagne af 

 en Ting, er det jo gærne, ligesom deres « Sjæls 

 Øje» fik Skyklapper paa og ikke kunde se andet 

 end netop dette ene. Darwin derimod — han 

 sidder f. Eks. i Sommeren 63, midt under en hid- 

 sig Kamp om Udviklingslæren, og skriver betagen 

 løs paa sin «Dyrs og Planters Varieren»: og saa 



*) Der oplyses bl. a., at Darwin kun brugte faa og 

 simple Instrumenter, samt at han havde en blind Tillid til 

 Instrumenter, saa at han ikke selv faldt paa at undersøge, om 

 f. Eks. en Maalestok var nøjagtig inddelt. Han angav ogsaa 

 «Tommer omsat i Millimetre» efter en gammel Bog, hvis 

 Angivelser viste sig at være ukorrekte. 



