-ver min Blindhed op hulbildskhed. Altid Deres 

 ulykl^eligste Darwin«. Sidst i 70'eme derimod lader 

 luin i en omtrent tilsvarende Sindsstemning det 

 • d at undertegne sig < Deres taabelige 

 \cii. Der er altsaa en Afslapi>else, — om end 

 besynderlig svag. Han klager f. Eks. over, at de 

 nye Ansigter (og Scenerier), han som TOaarig ser, 

 lom har han ganske glemt efter en Mnaneds For- 

 ub. Men selv i denne Alder er hans Erindring af 

 let kort forinden sete skarp, «8om havde han 

 Fotc^rrafier af det for sig*, og sine ældre Bekendtes 

 ' L'ter kan han endnu se « levende for sig og faa 



til at gore alt, hvad han vil». Og med de 

 '" \ar fyldt kan han ogsaa cgløde fuldstændig 

 Arbejde», han kan <gennemglødes af 

 wiii-i. ved Erindringen om et Fund, — og der 

 kan lobe ham i Pennen den for ham saa betegnende 

 rnden«krift cDeres altid urolige Ven!» 



Maaske han, ul)evidst, havde beflittet sig paa 



>lag8 Hygiejne, der hjalp til at holde hans 



Aand ung. Altid havde han samtidig to eller tre 



»rskellige Arbejder for. Han »fuskede« (som han 



;uldte det) rundt i alle Naturvidenskabens Afdclin- 



.-••r, lu.'stc endog ind\iklcdc fysiske og matematiske 



Afliandlinger, som han delvis <ikke forstod*. Og 



■ i-ste han daglig eller lod sig forelæse Rejse- . 



-L-r, filosofiske Skrifter, Romaner. En saa- 



Afveksling plejer at forynge. Selv finder han 



Var før han dør, at «hans aandeligo 



., - . n , iiu ikko forandret sig i de sidste HO Aar», 



