65 



overlegne, men derfor ikke mindre 



«nart han er i Ligevf^, ser han 



sjældent retfærdigt paa andre; han 



• 1 <iriu 1 .^iiiidhed en billig Dommer. Den megen 



Tal'^ om hans store Beskedenhed har ikke været 



tidsvejr. Han folte sig ydmyg under Ros, 



. opflamme<le ham til «at se at være saa 



__ iig som blot muligt*. Og hans stærkeste 



- tillid eller Selvfølelse var denne, at han « havde 



• let saa godt og saa anstrængt, som han paa 



y '- ktindo: og mer kan et Menneske ikke 



! > : vilde kun daarligt somme sig at stable 



I»:ir\vin o\) til at va^re en Teaterhelt, en overnaturlig 



.K'leimcKlighed. Han var et Menneske som vi alle. 



Da Wallace indsendte Beretningen om sin selvstæn- 



iige Opdagelse af <Natur-0|Klræt teisens« Betydning 



: »r Udviklingen, og da Lyell og Hooker holdt paa, 



r sar\ ?*knldo Darwin lade sin, lige saa selvstændige 



-amme Opdagelse tr^'kke samtidig 



i'»r ui Utvurc i*in IVioritets-lierumnielse), saa gik 



Darwin ind paa at gore det. Det kostede ham en 



h' fti- Kump med sig selv, men — han resignerede 



■t,' renoncerede ikke. Man læse imidlertid det Brev, 



ivormed han (d, 18de Juni 58) sender til Lyell 



\"n Afhandling, han lige har mmltaget fra Wallace. 



erindre sig. at Darwin den Gang i tyve 



u iiavile samlet «it uhyrt; M '■ ; at han to 



• unge havde nedskrevet en i ling af sine 



I d viklings-Ideer; og at han siden f>i\ Arl>ejdede paa 



6 



