78 



der til de forskelligste Tider af Aaret tilfredsstille 

 de forskelligste Fordringer: saa bliver den Omstæn- 

 dighed, at Arterne variere under Dyrkningen, en vel 

 tarvelig Forklaring. Alt dette er sikkert ikke kom- 

 met paa én Gang. Forholdet har været dette, at 

 Naturen lidt efter lidt har givet Varieteter, og at 

 Mennesket efterhaanden har benyttet sig af disse 

 og saaledes skaffet sig nyttige Racer. Denne Frem- 

 gangsmaade, som vi kunne kalde Race valg fselec- 

 tion hy man), er ikke nogen blot og bar Hypotese ; 

 alle store Opdrættere og Agerdyrkere betjene sig af 

 den. Saaledes er man i Sachsen ganske paa det 

 rene med Racevalgets Betydning; flere Gange om 

 Aaret underkastes Merinofaaret, hvorpaa der her 

 særlig lægges Vægt, en nøjagtig Kritik: man stiller 

 Faaret op paa et Bord og betragter det som en 

 Maler sin Model, og de Individer, der svare bedst 

 til Opdrætterens Ideal for Merinofaar, vælges til 

 Tillægsdyr. En anset Godsejer udbryder ved at 

 tale om, hvad Opdrættere have udvirket i Retning 

 af Faar: «det ser ud, som om de først havde gjort 

 en Tegning af, hvorledes Dyret burde være, og saa 

 givet selve Tegningen Liv. » Man vil indse, at det 

 er en vanskelig Sag at blive en dygtig Opdrætter, 

 at der hører et sikkert Øje og en stor Erfaring til 

 at udrette noget udmærket. Det kan vel hænde, 

 at en Dilettant ved en heldig Krydsning slumper 

 til en god Afart; men iøvrig er Krydsningen noget, 

 som den grundige Opdrætter omgaas meget varsomt 

 med, den bruges kun mellem nærstaaende Afarter, 



