88 



ningen med denne lange Tale om disse smaa For- 

 andringer og atter Forandringer, som efterhaanden 

 give et Dyr eller en Plante et noget andet Udseende, 

 og hvad var saa egenlig det Vidunderlige, Darwin 

 saa'? Ja, det er sagt i faa Ord, og Darwin siger 

 det selv med disse: «Jeg tror, at Dyrene ned- 

 stamme fra i det højeste fire eller fem Stamformer, 

 og Planterne fra lige saa faa eller endnu færre. » 

 Det er det hele! Muligvis vil det Store ikke- straks 

 gaa op for Læseren ; vi faa da at se lidt nøjere til. 

 Hvis det nu var Darwins Mening, at Musen og ICle- 

 fanten. Svinet og Giraffen, Koen og Løven, Abe- 

 katten og Hvalfisken allesammen nedstammede fra 

 én og samme Dyreart, vilde det saa ikke være 

 vidunderligt? Og det er Darwins Mening. Det vil 

 sige, det er hans officielle Mening. Thi den Sæt- 

 ning, vi ovenfor have anført, er kun hafis Teoris 

 oif enlige Form, saaledes som han trøster sig til at 

 kunne hævde den overfor de videnskabelige Angreb, 

 han ventede, og som heller ikke udebleve ; men han 

 udtaler, skøndt rigtig nok meget forsigtigt, at det 

 nok kunde være, han mente, at alle Dyr og alle 

 Planter, hele den organiske Verden, skyldte en 

 eneste Urform sin Tilværelse, at f. Eks. Abekatten 

 og det Træ, den springer i, de Fugle, der flyve for- 

 færdede bort for den, og de Smaadyr, der plage 

 den, ere kødelige Slægtninge. 



Der melder sig nu straks flere vægtige Indven- 

 dinger mod Teorien, og Darwin tilstaar selv, at 

 ganske fjærnes kunne de ikke nu for Tiden, om de 



