92 



Flagermusen er bleven til, det kan man jo ikke 

 saadan ligefrem afgøre, men hvordan det kan 

 være gaaet til, formaar man dog at antyde ved 

 Hjælp af Analogier. 



Der er nu f . Eks. Egernfamilien ; fra det almin- 

 delige Egern med den buskede Hale, gennem Egern: 

 arter med flad Hale, bred Bagkrop og Huden hæn- 

 gende temmelig løst om Vommen, have vi en smuk 

 Overgang til Flyveegernet: og hvad er der saa i 

 Vejen for, at der for Aartusender siden kan have 

 levet en springende Insektæder, der f. Eks. nærede 

 sig af de Insekter, der leve paa Trær, af hvis Art 

 saa navnlig de, der lettest kunde komme fra Træ til 

 Træ og saaledes bedst kunde skaffe sig Føde, bleve 

 bevarede, medens de, der sprang daarligere, enten 

 faldt ned og sloge sig ihjel eller ogsaa omkom af 

 Hunger. Men da nu de Dyr, hvis Legeme frembød 

 den største Modstandsflade mod Luften, maatte 

 kunne springe bedst og saaledes vare heldigst stillede, 

 hvad er saa rimeligere, end at det var dem, der 

 overlevede og forplantede deres Ejendommelighed 

 til Afkommet, indtil Afkommets Afkom i et fjernt 

 Led var blevet til et Dyr, der omtrent lignede Flyve- 

 egernet, der jo er et Slags levende Faldskærm. Saa 

 kunde det jo endvidere være hændet, at de paa 

 Trær levende Insekter vare blevne meget faatallige, 

 saa den begyndende Flagermus maatte ty til de 

 Insekter, der fløj i Luften; den maatte da se at 

 fange Føden under Springet, i Stedet for efter det, 

 og Følgen heraf vilde saa endvidere være, at der 



