94 



Støttehale, Foden med de to frem- og to tilbage- 

 vendte Tæer, det stærke, spidse Næb og den lange, 

 takkede Tunge gør den skikket til at løbe op ad 

 Træstammerne »og søge sin Føde under Træets 

 Bark — for den, der véd dette, maa det være 

 overraskende at erfare, at der paa La Platas Sletter, 

 hvor der ingen Trær er, lever en Spætteart med 

 samme Bygning som de klattrende Spætter, kun 

 med lidt svagere Næb og mindre stiv Hale, -og han 

 vil se, at dette er let forklarligt efter Darwins Teori, 

 medens Forfægterne af den modsatte Anskuelse maa 

 erklære denne Spætte for en af Skaberens mindre 

 heldige Frembringelser. 



Men siges der endvidere, lad saa være, at 

 Kvalitetsvalget har været i Stand til at give en 

 Insektæder Flagermusevinger: skulde den virkelig 

 have magtet at danne et saa vidunderlig fint Organ, 

 som Øjet er? 



Herpaa kan kun svares ved at henvise til de 

 forskellige Former for Seredskaber; det laveste 

 kendte Øje er ikke andet end en Samling af farvede 

 Celler, der hvile paa et ganske simpelt Sarkodevæv*); 

 højere op ere Farvecellerne overtrukne med en gen- 

 nemsigtig Hinde og støde op mod en for Lysindtrvk 

 modtagelig Nerve. Saadanne Øj.ne ere imidlertid 



*) D. V. s. et Væv, hvis Celler ikke ere særligt diffe- 

 rensierede, saaledes som Nervernes Celler, men kun inde- 

 holde Sarkode, en Slim, der omtrent svarer til Plantecellens 

 Protoplasma (Dannelsesslim). 



