96 



forekomme i langt større Mængde i de varme Egne 

 end hos os, vistnok forstaa, at et Dyr, der intet 

 Værge har mod Bræmser og M,yg, og som derfor 

 aldrig har rigtig Ro til at æde eller drikke og 

 heller aldrig kan hvile i Fred, at det nok kan 

 blive mere trættet og udmattet og saaledes meget 

 lettere udsat for Sygdomme end et Dyr, der er saa 

 godt hjulpet som Giraffen. — Lad os iøvrig, siden 

 Talen er om tilsyneladende mindre vigtige -Organer 

 og Egenskaber, i Forbigaaende sige et Par Ord om 

 Skønheden i Naturen. Der er Naturforskere, som 

 mene, at der i Organismens Bygning er taget Hensyn 

 til Menneskets Skønhedssans. Men nu ere de for- 

 skellige Racers Begreber om det Skønne og Behage- 

 lige saa grumme forskellige; der er Stammer, som 

 filtre deres Haar ind med Fjer og Fidt, og der er 

 dem, der ælte det ind med rødt Ler, og det finde 

 de skønt; der var en Verdensomsejler, der lod 

 Vilde lugte til Esbouquet, men de holdt straks 

 deres transtinkende Skindvams op for Næsen — 

 man ser, at Naturen vilde faa nok at gøre, skulde 

 den tage Hensyn til Menneskets Skønhedssans. Det 

 vilde da ogsaa være en dristig Tanke, at de ele- 

 gante Snegleformer, der findes i Jordlag, som er'e 

 dannede Tusender af Aar før Mennesket blev til, 

 skulde have ligget og ventet paa at komme til at 

 tage sig godt ud i et Naturaliekabinet, ikke at tale 

 om de overordenlig sirlige Diatoméarter, hvem 

 Optiken maatte have gjort Tiden lovlig lang, efter- 

 som den var saa længe om at opfinde det sammen- 



