106 



Indvolde, vi have talt Tidens Pulsslag, men vi have 

 ikke kunnet se de smaa Trin, der langsomt have 

 ført Forverdenens Østers til at naa de Fuldkommen- 

 heder, der besiddes af Nutidens Abekatte. For os 

 tager det hele sig ganske anderledes ud. 



Darwin sukker og siger: vi ere fra i Gaar og 

 vide intet! I sige, at I sidde inde med Original- 

 manuskriptet til Jordens Historie: det gøre I ogsaa, 

 men hvordan forholder det sig egenlig med det 

 Manuskript? Det hele er ukomplet, skrevet i en 

 forunderlig Dialekt, I have kun havt Adgang til 

 sidste Bind og af det kun læst noget af det, der 

 omhandler to eller tre Verdensdele. I ere und- 

 skyldte; thi af de faa Kapitler, der ere blevne be- 

 varede, er der faa Blade, der have mere end en 

 tre, fire Linier tilbage. Det er intet Under, at I 

 ikke kunne følge Arterne i deres Omdannelse Trin 

 for Trin; thi for hver Art, I bringer op af Jordens 

 Skød, bliver der en halv Snes dernede, Snese ere 

 gjorte ukendelige ved Lemlæstelser, og af Hundreder 

 ere kun deres enkelte Atomer tilbage. Alligevel, 

 lader os se, hvad der passer bedst med Stumperne, 

 min Teori eller den gamle Historie om Arternes 

 Uforanderlighed. Efter min Teori have de ny Arter 

 vist sig langsomt, den ene efter den anden; L3'ell 

 siger, at Forholdene i de tertiære*) Formationer 



*) Da de forskellige fossilforende Dannelser oftere ville 

 blive nævnte, anføre vi dem her til Læserens Bekvemme- 

 lighed efter Alder: 



