114 



forsvinde. Altsaa, det falder ind med Kulde, 

 Kulden rykker syd paa, og de sydligere Jordstrøg 

 blive mere skikkede til at fostre Nordens Planter- 

 end til at bevare deres oprindelige Flora, der lang- 

 somt flygter sydligere og' sydligere. Kulden rykker 

 frem mod Bjærgene, bedækker deres Tinder med Is 

 og Sne, og Bjærgenes Flora flytter ned i Dalene. 

 Kulden naar sit Højdepunkt, og arktiske Organismer 

 befolke Mellemeuropa helt ned til Alperne og Pyre- 

 næerne; det samme vil være Tilfældet med den 

 Del af Nordamerika, der nu regnes til den tempe- 

 rerede Zone. Nu vender Varmen tilbage, Dyre- og 

 Planteverdenen vandrer mod Norden, og som Sneen 

 smelter fra Bjærgenes Fod opad, rykke de arktiske 

 Vækster højere og højere op ad Bjærget; naar Alt 

 er kommet i de gamle Folder igen, ville vi finde 

 Arter, der levede sammen paa Europas og Nord- 

 amerikas Sletter, oppe i de arktiske Regioner og 

 paa mange vidt adskilte Bjærgtoppe. 



Hvad angaar det organiske Liv i Ferskvands- 

 samlingerne skulde man jo tro, at de forskellige 

 Sø- og Flodsystemer havde indbyrdes meget uens- 

 artede Floraer og Faunaer, da Ferskvandsdyr og 

 Planter ikke kunne vandre over Jorden og ikke 

 gennem Havet. Dette er imidlertid ingenlunde Til- 

 fældet, Ferskvandsorganismerne have tværtimod en 

 meget vid Voksekreds, og man kan finde de samme 

 Alger i en Sø i Brasilien som i en Dam ved Upsala, 

 man kan mede i Gudenaaen og i Jenisai og faa 

 samme Bid. Hvordan gaar det til? Med Hensyn 



