120 



danne Udtryk som »Skabelsens Plan», « Planernes 

 Enhed » o. s. v. og saa at tro, at man giver en For- 

 klaring, medens man kun gentagende bekræfter et 

 Faktum. Enhver, der føler sig mere tiltrukket af 

 uforklarede Vanskeligheder end af Opklaringen af 

 nogle dunkle Fakta, vil derfor visselig forkaste 

 Teorien. Nogle faa Naturforskere, som ikke ere 

 forud indtagne mod alt Nyt, og som allerede have 

 begyndt at tvivle om Arternes Uforanderlighed, ville 

 maaske blive berørte af denne Fremsættelse af min 

 Teori; men jeg ser især med Tillid til Fremtiden, 

 til de unge, de vordende Naturforskere, som ville 

 være i Stand til at se begge Sider af Sagen med 

 Upartiskhed. Enhver, der er kommet til den Tro, 

 at Arterne ere foranderlige, vil gøre vel i samvittig- 

 hedsfuldt at udtale denne sin Overbevisning, thi 

 alene derved kan den Fordomstynge, der nu knuger 

 dette Spørgsmaal, blive fjfgrnet. 



« Dersom denne min Teori bliver antaget, er det 

 klart, at der vil foregaa en stor Revolution inden 

 for Naturvidenskaben. Systematikerne ville kunne 

 fortsætte deres Arbejder, men de ville ikke mere 

 blive plagede af en dunkel Tvivl om, hvor vidt den 

 eller den Form virkelig er en Art, og dét er, jeg 

 taler af Erfaring, ingen ringe Trøst. Systematikerne 

 ville kun have at afgøre (hvad der ikke er saa let 

 endda), om en Form er tilstrækkelig konstant og 

 udpræget fra andre Former, til at den kan udsondres, 

 og i saa Fald om den er saa forskellig, at den for- 

 tjener et eget Navn. Den eneste Forskel mellem 



