121 



og god Varietet bliver da, at Varieteten er for- 

 bunden den Dag i Dag ved Mellemformer med andre 

 Former, > Arten har mistet disse Mellem- 



former. >uiui^ ?'•'•• 'xMis andre og mere almene 

 vFag ville nnde .ti Interesse. Udtryk som 



Afstamning. Affinitet, Slii^;t8kab, Typiskhed, rudi- 

 mentære Organer ,o. s. v. ville ikke mere blive rent 

 ^billedlige Udtryk, men virkelige. Naar vi ikke 

 blænger se pna et organisk Væaen som Vilde paa et 

 Skib, som paa Nc^t, der gaar langt over vor For- 

 stand; naar vi betragte ethvert Naturens Værk ikke 

 K»-<revet, men i Forbindelse med dets lange, lange 

 llistorin; iijiar vi betragte enhver indviklet Bygning, 

 ftlivtrt indviklet Instinkt som en Sum af mange 

 I,;! iiii.< Isrr, hvoraf hver er nyttig for sin Ejermand, 

 en stor mekanisk Opfindelse er en Sum 

 ;t! uiuUige Arbejderes Anstrængelser, Erfaringer, 

 Tanker og, om man vil. Fejlgreb: naar vi se paa 

 enhver Organisme med dette Blik, hvor langt inter- 

 ••-santere — j^ taler af Erfaring — bliver da ikke 

 af Naturen? I^ngt, langt frem i Tiden 

 der sig for mit Øje ndtstrakte, uendeligt 

 .Marker for Undersøgelser. P.sykolc^en vil 

 lil Grundlag faa den Lov, at Sjælsegenskaber og 

 Sjælsvide erhverves Trin for Trin og med Nodven- 

 diuhfHi, og et nyt Lys vil blive kastet over Mennekets 

 < >{ »rindelse og Historie. 



«De mest berømte Forfattere syne« fuldkommen 

 hAm- nied den Lære, der siger, at enhver Art er 

 t A, uafhængig af andre. Mig forekommer 



m 



