122 



det at stemme bedre med, hvad vi vide om de 

 Love, der af Skaberen ere udtalte i Materien, at 

 Frembringelsen og Udryddelsen af Verdens uddøde 

 og nulevende Beboere skyldes sekundære Aarsager, 

 lig dem, der raade over Individets Liv og Død. 

 Alt Levende bliver i mine Øjne langt ædlere, naar 

 vi i Stedet for at anse det for Resultatet af enkelte 

 Skabelsesakter betragte det som nedstammende fra 

 nogle f aa Arter , der levede , før det første Lag i 

 den siluriske Formation havde nedfældet sig. 



«Med Fortiden for Øje ville vi kunne forudsige, 

 at ingen nulevende Art vil forekomme i uforandret 

 Skikkelse i en fjærn Fremtid, og meget faa ville 

 have Efterkommere af noget som helst Slags i en 

 endnu fjærnere Fremtid; thi den Maade, hvorpaa 

 de organiske Former ere grupperede, viser, at det 

 overvejende Antal af Arter i hver Slægt, og alle i 

 nogle Slægter, ikke have efterladt sig Afkom, men 

 ere fuldstændig uddøde. Vi kunne for saa vidt 

 kaste et profetisk Blik ind i Fremtiden, som vi 

 kunne forudsige, at det vil være de almindelige og 

 vidtudbredte Arter, af de større og videst rækkende 

 Grupper i hver Klasse, som tilsidst ville blive de 

 talrigste, og som saa ville avle nye og vidt raa- 

 dende Arter. Eftersom alle de nulevende Former 

 nedstamme fra dem, der levede længe før den silu- 

 riske Epoke, kunne vi stole paa, at Generations- 

 følgen aldrig er bleven brudt, og at saaledes ingen 

 voldsomme Omvæltninger have gjort hele Jorden 

 øde; der vil vel derfor følge en Fremtid af en lige 



