132 



Punkt af Udviklingen, hvor den første Urorganisme 

 er opstaaet og har mangfoldiggjort sig, saa kunne 

 vi ikke faa den til at gøre det første Skridt mod 

 Forandringen; thi, som Darwin selv med Rette siger, 

 klimatiske Forhold have Mden eller ingen Betydning 

 i saa Henseende, Forandringen skal komme ved 

 Kampen mellem forskellige Organismer, men Ur- 

 organismerne ere ligestillede i enhver Henseende, 

 ingen er den Stærke, og ingen er den Svage — vi 

 kunne slet ikke faa beg3aidt. 



Paa Grund af disse Ulæmper maa vi, da Dar- 

 winismen altsaa ikke kan staa ene, tage noget nyt 

 til. Dette nye er Fuldkommelsesprincipet, og det 

 kan hjælpe os. Det lader nemlig Organismen stadig 

 stræbe mod en mere og mere sammensat Bygning, 

 det tillader ingen Staaen stille, og det indvirker 

 fortrinsvis paa de morfologiske Forhold. Men det 

 kan da heller ikke lade Darwinismens Sindbillede 

 urørt; det sætter en Skov i Stedet for det enkelte 

 Træ, og denne Skov forklarer det saaledes : Uravling 

 har fundet Sted og finder Sted endnu; de første 

 ved Uravling opstaaede Organismer have f. Eks. i 

 Tidernes Løb frembragt Fanerogamerne, langt senere 

 opstaaede Celler ere Bregners og Padderokkers Op- 

 hav, Mossernes, Lavernes og Algernes Forældre ligge 

 os endnu nærmere, saa Nutidens Planterige viser 

 sig ikke for os som et Træ, hvis Stamme og nederste 

 Grene skjules af Jordlag, men vi se det som Toppen 

 af en Skov, bølgeformet og bugtet, fordi Kronerne 

 naa ulige højt. 



