138 



selvbehagelig, snakkesalig Faddersladder, — Vidnes- 

 byrd om, hvor dum man i Virkeligheden var paa 

 Himlen, medens man brystede sig af at være dum 

 paa de jordiske Forhold. Senere er der vel fore- 

 gaaet en betydelig Forandring til det Bedre, og det 

 Guddommelige opfattes nu almindelig med langt 

 større Intelligens end før ; ogsaa paa dette Punkt 

 kan man dog hist og her have godt af at erindre 

 sig det Ord, der klinger for den unge Mands Øre i 

 Longfellows Digt: Excelsior! De Videnskaber, sorh 

 hidtil have ydet og — hvor de ikke gøre sig skyl- 

 dige i Overgreb — vedblivende ville yde det største 

 Bidrag til at bevirke en saadan heldig Forandring, 

 ere de, som holde sig til de mest konkrete Ting, 

 — Naturvidenskaberne nemlig, der, ved at lære os 

 at se fornuftigt paa Jorden, efterhaanden have 



Og det jeg vil endnu spendere 

 Mens du i Brud-Seng skal i Nat 

 Med Jesu din Brudgom vor Herre, 

 Det hos din Seng skal være sat. 



Udi min Jesu Arme bløde 

 Jeg hviler nu saa meget sødt, 

 I Jesu Navn det oversøde 

 Jeg all min Salighed har nødt. ^ 



Jeg ved min Brudgoms Jesu Bryster 

 Nu patter Glædens Melk og Viin, 

 Og alt det, som min Sjæl forlyster; 

 Thi jeg er hans, og han er min. 



