18i» 



!JHi i '.I af de dels overspændte, dels melleiu 



Haahed og Troskyldighed svævende B^reber om 

 Giuldoinnien og »ni dens Forhold til os. 



t?kri<lt fi»r Skridt er der brudt Vej paa mange 

 Punkter. Mm havde forstaaet Ordene i Genesis 

 saaledes, i; > :«n og Maanen kun skulde være til 

 fur at \\>f t-.i Jorden, og at de tusende Stjæmer 

 kun droge tavt<e og tindrende over Hvalvet for at 

 il yd' Menneskets Oje eller for at løfte hans Sjæl 

 til vii-n- 8yn. Natun'idenskaliens Dyrkere viste, 

 al WrdLtisgrænseme ikke vare saa trange, at det 

 uendelige Rum var opfyldt af Kloder, mod hvis 

 uhyre Masser Jorden svandt ind til en Ubetydelig- 

 lied, og endelig, at Solen ikke kredsede om Jorden, 

 men at tværtimod Jorden kun var en af Dral)anterne 

 i HimmeifyrsteiiH Følge. Nuvel, Videnskabsmændene 

 l)l«ve forkætrede, men deres Lære trængte igennem. 

 Saa troede man da omsider pmi den, men tillige, 

 at <iuden sad og passede nøje paa Klodernes Gang 

 og styrede dem gennem Rummet, som Skibene 

 styre« gennem Oceanet. Newton kom og viste, at 

 de ikkf hlove styrede i den Forstand, men at de 

 <»nli! fulgtes ad og gik deres Gang efter Til- 



t -Ui aftens store I>ove. Newton blev ogsaa 



t , men hans 0|KiageIse stod fast og slog 



I' I '11 organiske Verden endelig havde man op> 



faiti t -aaledes, at de Arter, der nu opfylde Jorden, 

 • de samme som dem, der bredte sig over den i 



■Ifrns Morgen, at alle disse Dyr og Planter 

 I i*iulelige Detailler vare stillede fuldt- 



