'\^' 'iirhed og Selvtilfrecishtd, naai 

 - r co<1t. lien er i Besiddflse iif en vis Ski 

 ft>l.l- viser endog Ilojnioilighed overfor 



iiindre Kauanerater; derimod forekonnner den Be- 

 -kedenhed, som Darwin vil tillægge den, os rigtig- 

 nok vel problematisk. Morsomt er det, at Aber 

 l>:i:i ingen mulig Maade ville finde sig i at blive 

 iKlltte, ligesom de ogsaa' undertitlen fole sig for- 

 naimede ved Ting, der i det mindste ikke for Men- 

 i)»-ki I have nogen fornærmelig Karakter. Der var 

 f Kk-. en Bavian, som blev aldeles ustyrlig af 

 !l;i-tri, wiasnart man t-" -•» p.«-'-' "'i—- '••> l!"" frem 

 •il læste bøjt for den 



Hukommelse og Fantasi har man hverken kun- 

 uft eller ville frakende Dyrene, men overfor For- 

 -tn Ilden har man forholdt sig ganske anderledes; 

 vilde man være ene om, og naar Dyr gjorde 

 tujget, der uimodsigeligt var forstandigt, sagde man, 

 it det var Instinkt. Vi skulle ikke tale til Gunst 

 for Dyrenes Forstand paa anden Maade end ve<l at 

 uiift»n- Kksempler, som Læseren saa kan tage for 

 11 han vil. En Mand gav tidt sine Al)er Sukker 

 ; , ;\ikleti Papir, men stundom satte han en levende 

 Vcp« i Sukkerets Sted; hændte det nu en ulykkelig 

 Abe, at den blev stukket af Ve|)8en, idet den bur- 

 li/t viklede Papiret op, saa holdt den f«>r Fremtiden 

 1 F^apiret op for sit Øre. En amlen Mand havde 

 viiii." >kM'lt .1 Par Ænder, der faldt paa den anden 

 >uU- af en FM; hans Hund forst3gte at bringe 

 \>*Vii*i Ænderne over paa en (Jang. men kunde ikke 



