162 



Verdensforholdene, med faa Ord, dø vi, naar den 

 udtaler sit: Unyttig, og leve vi, fordi den har fun- 

 det os nyttige? Ganske vist virker den, thi Til- 

 værelseskampen raser uafladelig blandt Menneskene; 

 men den virker ikke i sin fulde Styrke. Paa mange 

 Punkter modarbejde vi den nemlig af al Magt, paa 

 andre modarbejde vi den mere passivt ved at lade 

 Skranker, der ere satte den af Fortiden, blive 

 staaende, og der er sagtens atter andre Steder, hvor 

 vi staa imod den uden at vide det. I al Alminde- 

 lighed gaar Verden vel imidlertid nok den Vej, 

 Kvalitetsvalget vil. Vi skulle se lidt nærmere paa 

 disse Forhold. 



Det er Kvalitetsvalgets Natur at fjærne Alt, 

 hvad der er svagt og brøstfældigt; men civiliserede 

 Mennesker gøre, hvad der staar i deres Magt for at 

 lette Tilværelsen for den Blinde, den Døvstumme, 

 den Sygelige og den Afsindige, Lægerne søge at 

 holde den Lidende i Live saa længe som muligt, ved 

 Vakcinationen frelses Tusender, med hvis svage Kon- 

 stitution Børnekopperne ellers vilde have faaet Bugt, 

 disse Svage forplante sig, og Afkommet bliver i 

 Regelen ikke stærkere end Forældrene. — I alle 

 civiliserede Lande samle Nogle Kapitaler, som ned- 

 arves til deres Børn, og herved blive et Lands Ind- 

 byggere stillede under ulige Livsvilkaar. Dette har 

 sine gode Sider, idet det fritager Nogle for at ar- 

 bejde for deres Livsophold og giver dem Tid til at 

 føre det intellektuelle Arbejde videre frem. Ganske 

 vist benyttes ikke altid den gunstige Stilling saa- 



