I 



kontrolleres, gor mnn kli>ir<<t i tit gaa ud fi 

 Antallet er liu'<'. Ilvorltil« s komme vi san "vti 

 Vanskeligheden? 



Uul os lage en eller anden Art fur os, m 

 Funi f. Eks., og dele Hunnerne i et Distriki 

 lige Hold, hvoraf del ene hnr de kraftige, det andet 

 (le ?vnirore Individer. Det stærkeste Hold vi\ være 

 |.airiuv.'>tlyptigt ganske tidligt paa Foraarot. Men 

 Hannerne (>re det dog endnu tidligere; da der saa 



I ikke er parringsdygtige Hunner nok, drive de 

 stærke Hanner de svagere bort, og disse sidste mnn 

 nu soge hen til det svagere Hold af Hunner. \ : 

 faa saa ledes et Afkom af svage Forældre og 

 st.Trke, Kvalitetsvalget træder til, og vi rn 

 \':(iiHkeligheden. 



Hos de Dyr» der ere polygame, afvige Hannerne 

 i Almindelighed langt mere fra Hunnerne end hos 

 de monogame, og dette stemmer ganske med Teorien ; 

 thi naar en Han skal have flere end én Hun, bliver 

 der jo ingen Hunner til de mindre udmærkede 

 Hanner, og den særligt udmærkede Han vil kunne 

 skjiffe sig det slorsle Antal Hunner og saaledes det 

 HU»r.>«te Afknm. Polygame Dyr ere Gorillaen, Løven 

 .dog ikke altid j. Vildsvinet, Elefanten og fremfor 

 alle Drovtyggerne ; der er endogsaa en asiatisk An ti 

 \ope, som ikke nøje« med mindre end hun 

 Hinder. De fleste Fugle og nogle Fisk ere ligelcdeM 

 jK)lygame; lavere Dyr synes ikke at være det, «men 

 Uiase Dyrs ring«- ltit«lliu'«-ns slaar maaske ikke til 

 SMiile og vogt«' <t Harem*. Forøvrig er 



