174 



gamiet ikke noget saa Fast, at der skulde være et 

 Svælg befæstet mellem det og Monogamiet. Man 

 har mange Eksempler paa, at Forholdene have 

 gjort polygame Dyr til monogame og omvendt. 

 Saaledes er den vilde Kanariefugl monogam; men 

 i tam Tistand er der intet til Hinder for, at den 

 kan leve med flere Hunner. Rigtignok betragter 

 den altid kun den første Hun som sin Kone og 

 føler sig kun forpligtet til at føde den og dens 

 Unger, medens den behandler de andre Hunner som 

 Friller; men derfor har den jo ikke desto mindre 

 « flere Koner*. 



Man kunde spørge, hvorfor det just er Han- 

 nerne, som skulle udkæmpe Parringskampen. For- 

 modenlig fordi de have stærkere Lidenskaber end 

 Hunnerne. Men hvorfor have de saa det? Ja, for 

 det første vilde det være unyttigt Kraftspild, dersom 

 begge Køn vare lige ivrige og løb og søgte hin- 

 anden; men deraf ses jo ganske vist ikke, hvorfor 

 netop Hannerne skulle være de ivrigste. For at faa 

 et Slags Forklaring maa vi gaa langt tilbage. 

 Læseren vil erindre, at de laveste Dyr staa Plante- 

 riget meget nær, og hos Planterne maa det kvinde- 

 lige Organ efter Befrugtningen endnu en Stund 

 tage Næring til sig, saa her er Nytten af, at det 

 mandlige søger det kvindelige, iøjnefaldende nok. 

 «Hos de af de lavest særkønnede*) Dyr, som ere 

 fastsiddende, bliver altid det mandlige Element 



*) o: med adskilte Køn. 



