182 



han har bygget til hende. Han stryger rundt i 

 alle mulige Retninger, ind i Reden og ud igen, og 

 hvis Hunnen ikke følger efter, puffer han til hende 

 med Snuden eller søger at trække hende derind ved 

 Halen eller ved Sidetornene ». Dette lille ivrige Dyr 

 afgiver ogsaa et meget godt Eksempel paa Fiskenes 

 Parringskampe. Hannerne fare ind paa hinanden 

 og tumle omkring paa alle mulige Maader, saa man 

 snart ser deres pragtfuldt metalglinsende Ryg, snart 

 deres purpurfarvede Bug, de bides og søge at flænge 

 hinanden med deres Sidetorne, og Kampen ender 

 med, enten at én af dem synker død til Bunden 

 med opreven Bug, eller at den svageste flygter. 

 En saadan overvunden Han mister ganske sin stolte, 

 krigeriske Holdning, hans straalende Farver blegne, 

 og han maa søge hen til dunkle Steder for at und- 

 gaa Sejrherrens rasende Had, — thi dette ender 

 ikke med Kampen. Lige saa stridbare som Hunde- 

 stejlerne ere Laksene, hvis Hanner i Parringstiden 

 have Underkæben forlænget og endende i en brusk- 

 agtig Krog, — en Foranstaltning, der rimeligvis 

 tjener til at styrke Kæberne og maaske ogsaa til at 

 dække dem. 



Hos Padderne møder os ikke noget væsenligt 

 nyt, hvilket i og for sig er ganske mærkeligt, efter- 

 som det skal være Dyr med stærke Lidenskaber. 

 Naar vi have fortalt, at Hunnerne ofte have egne 

 Hudprydelser (Rygkamme og Smaahorn), samt at 

 Frøernes Kvækken synes at have en bestemt erotisk 

 Tendens, kunne vi altsaa roligt vende os til deres 



