183 



inge, til Kn-bdyrene. Vi maa atter her 

 Ordet for at forsvare Dyrenc>8 Intelligens mod 

 p&A dette Flinkt stærkt udviklede menneskelige 

 -'•^ TTvor klog tror man nu en Snog er? Se 

 her : et Hul sad der en Tudse — en Snog 



stak Hovedet ind og slugte den. Herved blev man 

 " *i<l tykkere og kunde ikke trække sig tilbage; 

 t.jf V gylj)et op og gav sig til at hoppe om- 

 te var imidlertid mere, end selv en 

 -"luieisme kunde tinde sig i: Tudsen blev 

 ...; . .agt, og man (o: Snogen) sad atter i Klemme 

 o^ havde Tid til at reflektere. Resultatet blev, at 

 Tudsen paany blev gylpet op, blev grebet ved et af 

 Ragbenene, blev trukket ud af Hullet og blev slugt. 

 Fr man saa intelligent, savner man heller ikke 

 r det erotiske. Dette viser sig da ogsaa 

 kiari i Kr>'lKlyrenes hæftige Parringskamj)e. Der 

 er f. Eks. et Dyr af Firbensslægten (Anolis), om 

 hvilket det hedder, at to voksne Hanner sjældent 

 møde hinanden om Foraaret, uden at det straks 

 kommer til Klammeri. Først mnale de hinanden 

 ttied Ojnene, nikke deri'fter en tre, fire Gange meget 

 , medens de tillige puste deres Strube jM)se op, 

 TIcket bliver mere og mere truende. Halerne svinges 

 fra den ene Side til den anden, de styrte ind paa 

 hinanden, tage fat me<l Tænderne og tumle saa 

 vild.<M>mt omkring. Kampen ender i Almindelighed 

 med, at den ene af de kæmp<*nde mister sin Hale, 

 der ikke sjæKlent tjener Sejrherren som et styrkende 

 MaalUd oven paa Kam|>ens Anstnengelser. Qnai 



Wikke 



