190 



om, hvor ødsel Naturen her synes at være, naar 

 man fortæller, at en Paradisfugl (der jo dog ikke 

 hører til de større Fugle) har Halefjer, der ere 34 

 Tommer lange. Det er nu imidlertid ikke nok, at 

 man har al denne Pragt; man maa ogsaa forstaa 

 at vise den. Og Fuglene forstaa det! Paafuglen — 

 der er saa uforbederlig behagesyg, at man kan gribe 

 den i at anstrænge sig for at udfolde al sin Pragt 

 for en Flok Grise — har paa en Gang sit smukke 

 blaa Bryst og sin dejlige Hale at vise; derfor løfter 

 den Halen og stiller sig en face til Tilskuerne. 

 Polyplektron , en fasanagtig Fugl, har Halen og 

 Vingerne besaaede med pragtfulde Øjne. Stillede 

 den sig nu lige for Hunnen, saa' hun kun Brystet, 

 som der ikke er nogen Stads ved, og lidet af den 

 øvrige Pragt; men den er klogere end som saa, — 

 den vender Siden til Hunnen, spreder Halen og 

 holder den skævt skraanende ned imod Hunnen, 

 derpaa sænker den den Vinge, som vender til, og 

 løfter den, som vender fra, og saaledes opnaar den 

 snedigt at faa vist næsten alle sine kønne Fjer paa 

 én Gang. 



Dansen er maaske mindre rigtigt nævnt som 

 en selvstændig Færdighed ; rimeligvis er det kun en 

 noget forceret Maade at vise sig paa, skøndt det 

 rigtignok ikke er godt at forstaa, hvad en saa mod- 

 bydelig « Fremtoning » som Aadselsgribben vil vise 

 ved at stille sig i saa utroligt latterlige Stillinger, 

 som den indtager. 



Vi skulle nu i al Korthed paa Grundlag af de 



