191 



rcnfor nnforte Fakta og nogle faa n 



irkelig — som Darwin paastaar - km 

 ta^'tiktr 1 11 IMviolj^en. Da det altid er Hannen, der 

 er den skuuneste eller tonerigeste, da det altid er 

 den, der søger at henvende Opmærkponi heden paa 

 sig, med andre Ord, «ltii. -ler kurer, t fol- 



tfflijK blive Hunnen, som vælger. ion trækker 

 Iltinnen da Nirkelig en Han fremfor en anden, og 

 i -aa Fald hvorfor? Hvad er det bestemmende ved 

 denne PartiskheclV 



Darwin siger, at den Friertid, der gaar forud 

 for Parringen hos Fuglene, er meget lang, og at 

 der bliver baade Hanner og Hunner tilbage, som 

 ikke have kunnet faa den, de vilde have, men som 

 allit.'f'vel ikke ville have hinanden. Saaledes anfører 

 de kanadiske Gæs, at de af dem, der havde 

 \ii ixi bjimmen det foregaaende Aar, fornyede denne 

 Forbindelse allerede i Januar, de derimod, som vare 

 fremmede for hinanden, kom sammen ftcre Timer 

 om Dagen og koketterede og smidsk- længe, 



til der tilsidst syntes at være almiiuung iilfreds- 

 hed og F«>r lovelse. Efter Forlovelsen blev Flokken 

 vel samlet, men det var øjensynligt, at der var < n 

 Bestræb«!«' efter at gaa to og to. Og dor var ingen 

 Forstyrrelse fra Pel)er8vendene8 og I'eberiMO<Tnes 

 Side; thi de trak sig lK)rt fra Samfuti<Ui i tt <-^'i i 

 lille Hol ten fordi de vare fonjænnede, eller 



fordi de ;. sig over al den Kærlighed, men 



nikkert ikk. , i-nli de havde i Sinde at indgaa For- 

 bindelser med hinanden, (iaar det alle Steder som 



