201 



for til at maale Mænd og Kvinder i de 



ifoivkelHge Racer, saa finde vi, at Mændene variere 



•re end Kvinderne. Det samme gælder om 



].. :ngen. Kvinderne ere altid 8vagt haarede, 



ivorimml dette Korhold er njoget varial)6lt hos 

 Mændene; i det eurf)pæi8k asiatiske Fastland holder 

 Skægget sig, til vi komme forbi Indien (kun Ceylons 

 Indltv^'L'on- have sjælden Skæg); Siameserne, Malayer, 

 Ki'.iiiukk' ! , Kinesere og Japanesere have ikke meget 

 Skag (med Undtagelse af Mændene paa de nord- 

 li V'?te japanesiske Øer, der ere de stærkest haarede 

 i N'erden). Negrene have lidt Mund- og Hageskæg 

 og slet intet Kiudsk«^. Fijitjernes Mænd have 

 htort Skæg, nærliggende Øgnippers intet. Af disse 

 Forhold ved Storrelse og liehaaring drage vi den 

 Slutning, at Manden har varieret mest, og at Kvin- 

 den staar nænnest ved Menneskets dyriske Ophav. 

 Men h%'orlede8 ere disse Forskelligheder fremkaldte, 

 hvorledes er Parringsvalget blevet sat i Scene? Hos 

 Pyniif er det Parringskampene, som afgøre Sagen, 

 og der er intet, 8<^>m vidner om, at et andet I^ncip 

 skulde have været i Virksomhed blandt Menneskene. 

 jlKvindeme ere blandt alle barbariske Nationer den 

 stadigo Anledning til Stridighe<ler mellem Stammens 

 Iiiilivi<l«r og mellem Stan>merne indbyrdes. Saa- 

 i taler en udmærket Iagttager sig om India- 

 n«rii<- paa følgende Maade: «lX't har til alle Tider 

 viin-t Skik blandt disse Folk, at Mænd kæm|)e for 

 ilt komme i lk>8iddelse af den Kvinde, til hvilken 

 «lc huv» fattet Tilbøjelighed, og del er en Selvfølge, 



