206 



ogsaa forskønnes meget; saaledes raadede en afrikansk 

 Høvdings Kone Baker, at han skulde trække Under- 

 kæbefortænderne ud paa sin Kone og saa stikke 

 hende en Krystal gennem Underlæben, da dette be- 

 t3^deligt vilde forhøje hendes Skønhed. Andet Steds 

 i Afrika, sættes der en stor Bambusring, kaldet: 

 «Pelelé», ind i Overlæben, og naar det er en Skøn- 

 hed, man har for sig, staar Overlæben to Tommer 

 frem forbi Næsetippen, og naar hun smiler, løftes 

 den op over Øjnene. Man spurgte en Høvding om, 

 af hvad Grund Kvinderne bar disse Ting; forbavset 

 over et saadant dumt Spørgsmaal svarede han: «Til 

 Pynt! Det er det eneste, der er kønt paa Fruen- 

 timrene; vi Mænd have Skæg, det have de ikke. 

 Hvad i al Verden vilde hun være uden Pelelé? 

 Fruentimmer kunde hun da ikke være med en 

 Mund som en Mand». 



Det er altsammen Ting, som vi ikke finde 

 kønt; men lad os saa høre, hvad disse Folkeslag 

 sige om os. 



Kineserne kunne ikke noksom glæde sig over, 

 at Øjnene sidde anderledes dejlig skævt i Hovedet 

 paa dem end paa «de rødhaarede Barbarer* , og 

 deres flade Næser foranledige dem til at beskrive 

 os som Væsener, der have «Næb som en Fugl og 

 Legem som Mennesker*. Farvede Folk ynde ikke 

 vor hvide Hud ; de afrikanske Negere rynkede deres 

 Bryn og gøs, naar de saa' paa Mungo Park, og paa 

 Østkysten af Afrika løb de smaa Negerdrenge efter 

 en anden Rejsende og raabte: «Se til den hvide 



