Ild fra dg; gaar man igennem et mørkt Værelse, 

 U)jer man Hovedet tilbage og strækker Armene frem 

 •r sig; dersom en Mand, der gaar med Hænderne 

 i Lommen, snubler, fare Hænderne straks ud af 

 I .om men. Denne sidste Bevægelse er saa indgroet, 

 t kun er meget Faa» der, naar de lade sig 

 fomver paa en Bunke Ho eller et andet blødt 

 rlag, kunne lade være med at tage Stødet af 

 med Hænderne! — Alle disse sekundære Bevægelser 

 re meget fornuftige; men anderledes forholder det 

 :_' Mied en saadan Bevægelse som den at knibe 

 ' '.: ne sammen og se i Vejret, naar man vil se at 

 komme paa Et eller Andet, man har glemt. For- 

 ' t er Bevajgelsen ikke vanskelig at forklare: 

 i kan jo nok Higes at være den Sans, der er 

 nest i Virksomhed, og saasnart noget er for langt 

 »orte eller utydeligt, knibes Øjet uvilkaarligt sam- 

 iien, for at ikke andre Lysstraaler end de nod- 

 endige skulle forstyrre Opfattelsen af det uklare 

 iUUede. Dette er nu noget, der gøres mangfoldige 

 L'f i Døgnet, og under en »aadan nøje Betragten 

 Spejden ere Aandsævneme i livlig Virksomhed 

 for at udfinde, hvad eller hvem dette Utydelige dog 

 kan være. Naar nu derfor noget er lidt uklart for 

 Tanken eller lidt fjæmt for Hukommelsen, frem- 

 kommer den samme forskende Sindsstenming som 

 i det ovenfor nævnte Tilfælde, og uvilkaarligt søges 

 !• r Hi I lp ved at gøre en Bevægelse, som tusende 

 . Ilt. ! tusende Gange har hjulpet — man knil>er 

 ( >jnene sammen. Denne ulogiske fievægeløe har for- 



