241 



natariimris lige saa godt som j«g. at den erede Foralagt- 

 siiller tager fejl. naar han tror, at Natarforskeme have syn- 

 derligt Kendskab til Vaheringslovene og til de Forhold, der 

 fremkalde Vaheringeme, og De er sagtens ligesom jeg allerede 

 i Tankerne blevet forskrækket over de Myriader af Abekatte, 

 <U'r maatte til for at heldige Varieringer kande opstaa. De 

 at Fangenskab i de fleste Tilfælde har en skadelig Ind- 

 ung paa vilde Dyrs Frugtbarhed, og De er sagtens ogsaa 

 n opnMerksom paa det, der er det allerværste ved hele 

 Eksperimentet, det nemlig, at det er hojst usandsynligt, at 

 Mennesket nedstammer fra nogen af de nulevende Abeformer. 

 Ja nogen værre Hindring for Eksperimentet kan jeg vanskelig 

 finde, om jeg end ingen Vanskelighed vilde have ved at vise, 

 at det hele Forslag er baseret paå en fejlagtig Opfattelse af 

 det naturhistoriske Eksperiment Endelig ser jeg nu, at jeg 

 er gaaet for vidt ved at have haft selv den allersvageste 

 Skygge af Tvivl om Deres Velbaarenheds Stilling over for 

 Spergsmaalet om Abekatteakademiet ; thi det vilde jo dog 

 være højst urimeligt, om han, der tror, at den ganske Jord 

 lige fra den Tid. det organiske Liv først gryede, og til den, 

 da del første Abemenneske opstod, har været et stort Abe- 

 katteakademi —, om han vilde røre en Haand for et Eks- 

 periment som det proponerede. 



Deres Velbaarenheds 



ærbødige 



J. P. Jacobsbn. 



16 



