247 



1^ ^. 



Øjenbrj'nene skydes til Vejre; samtidig fores Al- 

 buerne ind mod Siderne, Underarmene strækkes 

 frem, Hænderne drejes udad, Fingrene spredes. 

 Ikke sandt, en sammensat og kunstig Gebærde? 

 Men saa sammensat, som den er, er den alligevel 

 gængs hos baade Bengalesere (^ Dhangara, vilde 

 Malayere og Mikronesiere , Abyssinere og Arabere, 

 Indianere og N^ere. Og ingen af dem kan have 

 lært den af Elvropæeme, eftersom de, hos hvem man 

 saa' den, ikke tidligere havde været i Berøring med 

 de blege Ansigter. 



Denne sidste Gestu.'* er torreHton en af dem. -<iiii 

 Darwin søger at forklare ved Hjælp af sit c am let 

 Princip, det antitetiske (se Side 229). De Bevægelser, 

 hvoraf Gebærden er sammensat, er ikke umiddelbart 

 til nogen N}'tte for Mennesket, de skaffer det ingen 

 Fordel eller Lettelse, hjælper det ikke til at undgaa 

 Fare; de tjener blot som en Tilkendegivelse overfor 

 Andenmand, som et stumt Ord. Men man har 

 fundet det hensigtsmæssigt at have et stumt Ord i 

 Hp dette Tilfælde, og Mennesket har saa, ubevidst, gre- 

 }yet til lige de modsatte Bevægelser af dem, som det 

 udforer, naar det er forbitret og trodsigt og sætter 

 sig i Positur til at slaa. Saadan lyder Forklaringen. 

 Det kan være, den er rigtig, og det kan være, at 



Im man vil tvivle om dens Rigtighed. Det antitetiske 

 m Princip ser jo overhovedet en Del forde^tigt ud, det 

 ■ syn^ at r^^e saa paafaldende lidt med Fysiolo* 

 gien. Skulde det fofslaa, maatte da desuden i det 



